HLAVNÍ MĚSTO
Tamhle je!
- Odřízněte mu cestu! - Stůj! Ve jménu...
Tudy!
Běžte!
Tamhle! Chyťte ho!
- Tady je. - Ať nám neuteče!
Běžte!
Za ním!
Stůj!
Vládce země.
Honem!
Na něj!
No tak!
Poběž!
Běžel tamtudy!
Dones to našemu králi. Chtějí začít válku!
- Tamhle! - Běž!
Nestihl jste to.
Vaše plány už jsou na cestě do Království země.
Výborně.
Celý svět se tedy bude soustředit na ně.
Kromě nás.
Budeme na váš útok připraveni.
Až se ty plány dostanou k vašemu králi,
pošle jednotky na hranice
a vyžádá si podporu ostatních národů.
Vodní kmeny, Vzdušní nomádi i celý zbytek světa
obrátí pozornost k vládcům země.
Vy jste to tak plánoval?
Nejdete po nás.
Mám namířeno výš.
Mnohem výš.
Proč?
Proč to děláte?
Protože nadešel náš čas.
Znamenitá lest, Vaše Výsosti.
Vládci vzduchu nás ale nijak neohrožují.
Tady nejde o ně,
ale o toho, kdo žije mezi nimi.
O jediného člověka, který by nám mohl stát v cestě.
Ještě nevíme, kdo z nich je avatar.
Proto je musíme zabít všechny do jednoho.
Voda.
Země.
Oheň.
Vzduch.
Tyto čtyři národy žily po tisíciletí v harmonii.
V míru, který zajišťoval avatar...
jediný člověk schopný ovládnout všechny čtyři živly
a chránit křehkou rovnováhu mezi národy.
Když jeden avatar zemře,
jeho duch se ve věčném cyklu přerodí do nového těla.
Jeho nová inkarnace
se od smrti posledního avatara stále neobjevila.
Pán ohně Sozin, krutý vůdce Národa ohně,
proto seznal, že nastala chvíle pro jeho nelítostné tažení
za dobytím světa.
Nejprve plánuje odstranit jediného člověka,
který by mu mohl stát v cestě.
Dalšího pána všech čtyř živlů,
vládce vzduchu, který možná není připravený na zodpovědnost,
jakou jako avatar ponese.
AVATAR: LEGENDA O AANGOVI
JIŽNÍ VZDUŠNÝ CHRÁM
Aangu!
Podívejte!
Kdo jiný?
Vejtaho.
Co je? Jen jsem se kochal výhledem.
Hledal tě bratr Tsutop.
Zase jsi nebyl na tréninku!
Cvičíme pořád to samé. Vždyť víš, že už všechno umím.
Aangu.
Sice toho umíš víc než ostatní, ale pořád se máš hodně co učit.
A věř tomu nebo ne,
jednou si možná budeš přát,
abys kdysi se svými učiteli trávil víc času.
A teď běž za ostatními pomáhat s přípravami
na Slavnosti velké komety.
Než přiletí Vzdušní nomádi z ostatních chrámů,
čeká nás ještě plno práce.
Kolik jich dorazí?
Hele! Tam nahoře!
Podívejte na ně.
Ty jo. Je jich tolik!
Podívejte!
Všichni.
Poběž, Aangu! Přistáli tam nahoře!
Hej, počkej!
Řekl jsi mu to?
- Nebyla vhodná chvíle. - Vhodná chvíle?
Nemůžeme si dovolit čekat na vhodnou chvíli.
Musíme mluvit s radou. Hned.
Aang byl vždycky velmi nadaný.
Nejmladší vládce vzduchu v dějinách,
který si vysloužil tetování mistra.
Ale je mu teprve 12.
Tohle po něm nemůžeme žádat.
Pán ohně Sozin zaútočí na Království země.
Vodní kmeny k nim posílají svoje válečníky a i my bychom jim měli pomoct.
A potřebujeme avatara.
Ano, Aang je silný,
ale ještě se má co učit.
O zodpovědnosti,
očekáváních
a sebeobětování.
A hlavně musí poznat sám sebe.
Když ho vyšleme pryč, než se tohle všechno naučí,
možná selže a nikdy nenaplní svůj osud.
A z toho by se on ani zbytek světa
už nemuseli vzpamatovat.
Role avatara je velká zodpovědnost
a dítě se na ni nehodí.
Není ale na nás, abychom volili, kdo toto břemeno ponese.
Obávám se, že tě zaslepuje, jak moc ses s ním sblížil, bratře Gyatso.
Aang musí okamžitě vyrazit trénovat techniky ostatních živlů.
Můžeme jen doufat, že ještě není pozdě na to, aby nám pomohl.
Jsou slavnosti vždycky tak náročné?
Poslední se konaly před sto lety a představ si,
že tak starý, abych je zažil, zase nejsem.
Tomu se těžko věří.
Víš, kdy jsi tu byl naposledy?
Jo, kvůli tetování.
Většinou se tetuje v hlavním sále,
ale já chtěl, abys to své získal v přítomnosti Yangchen,
poslední avatarky z našich řad.
Když zemřela,
následující avatar se v rámci věčného koloběhu narodil dalšímu národu.
Takže po její smrti
přišel na svět Kuruk z Vodních kmenů, pak Kjóši z Království země...
A pak Roku z Národa ohně.
Což znamená, že další avatar
bude zase vládce vzduchu.
Její duch se ozývá v jednom z nás.
Aangu, vždy jsi byl výjimečný.
Nejnadanější vládce vzduchu, jakého znám.
Nechci být výjimečný.
Ale jsi.
Aangu,
to ty jsi avatar.
Národ ohně sešel ze správné cesty.
Jejich činy by mohly narušit rovnováhu celého světa.
Jen avatar, jediný člověk, který je schopen ovládnout všechny živly,
nás dokáže zachránit.
Svět potřebuje avatara.
Potřebuje tebe, Aangu.
Musíš hned vyrazit trénovat s vládci ostatních živlů.
Hned teď?
Mám opustit přátele, domov a tebe?
Tohle...
by bylo velké břímě pro každého,
ale ty nejsi jen tak někdo.
Jsi silný,
laskavý
a šlechetný.
Na to pamatuj.
Nikdy nezapomeň, kým jsi,
protože tahle moc nemohla připadnout nikomu lepšímu.
Já tu moc nechci.
A právě proto z tebe bude skvělý avatar.
Proč nemůžu být jako ostatní?
Nemůžu prostě jen
předstírat, že jsem tvůj kámoš?
Vždyť jsi můj přítel.
A navždy jím budeš.
Ahoj, Appo.
Taky nemůžeš spát, co?
Gyatso říká, že jsem prý avatar.
Já.
Mniši mě ani nenechají krmit bizoňata, a najednou mám zachraňovat svět?
Prý nemám zapomínat na to, kým jsem.
Já ale vím, kdo jsem.
Rád hraju vzdušnou kopanou, jím banánové koláče a blbnu s kámoši.
To jsem já.
Ne někdo, kdo by dokázal zastavit Národ ohně.
Nebo celou válku.
Ostatní mi vždycky závidí, co všechno dokážu,
ale já bych si to s nimi hned vyměnil.
Nechci odsud pryč.
Nechci takovou zodpovědnost.
Já se svojí moci bojím. A bojím se být sám!
Bojím se.
Máš pravdu.
Musím si zaletět pročistit hlavu.
Aspoň na chvilku.
Jip jip!
A pamatujte,
nikdo nesmí přežít.
Bratři a sestry, útočí na nás!
- Co se děje? - Za mnou, honem!
Kde je Aang?
Aangu!
Rychle, pohyb.
Nějak přituhuje, Appo. Asi bychom se měli vrátit.
Rychle! A tiše.
Tamhle v rohu budete v bezpečí.
A držte se u země.
Ty to zvládneš, Appo! Vydrž!
Jindy byste možná zvítězili.
Ale ne, když na své straně máme sílu komety!
VLČÍ ZÁTOKA
Poběž!
Děkuju.
Tak jo, poslouchejte.
U zdi se střídáme po třech hodinách,
ale některým z vás se očividně nedá věřit, že zůstanou na místech.
Takže odteď
budete hlídat po dvou.
Zdvojnásobí se vám počet směn.
Máte něco proti? To jsem si myslel. Zpátky do práce.
Pojď, jdeme.
Kam?
Rybářské lodě nic nepřivezly.
Člověk si musí všechno udělat sám.
Vůbec si neváží tvých vůdčích schopností.
Přesně tak. Ani trochu.
Fakt vtipný.
Kataro!
Kde jsi předtím byla?
Zase jsi trénovala, že jo?
Neboj. Nikdo mě neviděl.
Stejně je to fuk.
Není! Jestli ohniváci zjistí, že jsi vládkyně vody...
Nikdo z nich ve vesnici už roky nebyl.
Stejně neumím nic extra.
I vydřučňák svede s vodou lepší kousky než já.
Možná je to tak lepší.
Měla bys víc pomáhat ve vesnici.
Život není jen o přípravě na boj.
- Jsme ve válce. - Náš kmen založili vládci vody.
Je to náš způsob života. Musí přežít.
- To my musíme přežít. - Já vím.
- A kdyby tu byl táta... - Jenže není! Jsem tu já.
Kataro.
Kataro, trucuj pak. Teď pádluj.
Dobrá práce.
To nedělám já.
Sokko!
Jsi v pohodě?
Ale ne. To není dobrý.
Co to je?
Zvláštní.
Bez té kánoe skončíme jako krmení pro ryby.
To by byla ironie.
Nemohl bych k ní doplout na ledu?
Kataro?
Konečně.
Kde se tu vzal?
To nevím.
Hele! Paráda, neumřeme tu.
Pojď, poplujeme domů.
Brzdi!
Co to děláš?
Přece bys ho tu nenechal.
Kataro, právě tu vybuchl zářící kus ledovce,
po kterém zůstal podivný plešatý kluk.
Co přesně tě vede k tomu, že ho chceš vzít k nám domů?
Sokko, je to jenom dítě.
Nemůžeme ho tady nechat.
Mně se to nelíbí, ale to je jedno, co?
Vůbec nezodpovídám za bezpečnost vesnice.
- Vypadá mrtvě. - Co to má na hlavě?
Ukažte.
To není možné.
Co je, babi?
Je to vládce vzduchu.
To přece nejde. Ti už neexistují.
Dokud se neprobudí, nic se nedozvíme.
Musí odpočívat.
Pojďte.
V té oblasti leží jen vesnice Jižního vodního kmene.
To je náš cíl.
- Tam podle tebe najdeme avatara? - Ano.
Kvůli tomu světlu?
Myslíš, že se mi to zdálo?
Světelné paprsky občas bývají jen záblesky na obloze.
Tři roky se honím za každou stopou, každou zvěstí,
za každou sebemenší fámou.
A klidně v tom budu další tři roky pokračovat.
Princi Zuko, tvůj otec by nejspíš nechtěl...
Otec mě vyhnal, dokud nenajdu avatara,
a přesně to taky udělám.
Jen říkám, že je těžké sledovat, jak se nadchneš,
kdykoliv vidíš nějaké znamení.
Všechno se to vyplatí, až se vrátím
jako právoplatný dědic pána ohně.
Třeba je načase si uvědomit, že trůn není všechno.
Možná tak pro tebe.
Pro mě...
je to ale osud.
Honem!
Dělejte!
Mám tě!
Mám tě.
Máš ji!
Nepřibližujte se k němu! Co vás to popadlo?
Copak jste zapomněli na výcvik? Nemáte se mít na pozoru?
- Může to být nepřítel. - Nepřítel?
Nejsem nepřítel.
A kdo teda jsi?
Aang.
Kde to jsem? A jak jsem se sem dostal?
- To řekni ty mně. - Počkat.
Appo?
Appo!
Kde je Appa?
Sokko!
Našel jsi ho?
Jo.
To se mi snad zdá.
Appo!
Vážně je to vládce vzduchu.
Neviděli jste Appu?
Mého vzdušného bizona.
Má šest nohou, rohy a na sobě hnědé šipky.
Vzdušný bizon.
- Vzdušný bizon! - Opakováním ničemu nepomůžeš.
No teda!
Co to je?
Appo!
Vzdušný bizon.
Takže jsi ztroskotal v bouři?
Přepadla nás.
Když jsem odletěl z domova, počasí se zbláznilo.
Z Jižního vzdušného chrámu.
Tam žijí Vzdušní nomádi.
Teda ne všichni,
ale většina dorazila na Slavnosti velké komety.
Slavnosti velké komety?
Babi?
Voda, země, oheň a vzduch.
Všechny čtyři národy spolu kdysi žily v harmonii.
To se ale změnilo, když zaútočil Národ ohně.
Zastavit je mohl
jedině avatar, pán všech čtyř živlů.
Když ho ale svět potřeboval nejvíc,
zmizel.
A Národ ohně zničil vše, co mu stálo v cestě,
čímž započal dobu temna.
Všichni tady ve vesnici ten příběh známe,
ale ty ne. Že ne, mladíku?
Stejně jako nevíš, že vládce vzduchu po generace nikdo neviděl
a že Jižní vzdušný chrám padl jako první.
Celou dobu jsi totiž byl uvězněný v ledu.
Velká kometa se na obloze objevila
naposledy před sto lety.
Vypadá sice jako obyčejný chlapec,
ale je mnohem víc.
Je to poslední vládce vzduchu.
Ze všech míst na světě nás musí tahat do té největší zimy.
Proč nás ty jeho znamení nezavedou někam do lázní?
- Něco vám vadí, poručíku Jee? - Ne, pane.
Dobře mě poslouchejte.
Naše mise rozhodne o budoucnosti Národa ohně.
Musíme avatara najít za každou cenu.
Obhájíme svoji čest
a vrátíme se domů ke svým rodinám.
Nebo při tom položíme život.
Jsi v pořádku?
Sto let.
Všichni moji přátelé
a všichni, koho znám...
jsou mrtví.
To je mi líto.
Věř mi, já vím, jak těžké je přijít o blízké.
Když jsem byla malá, o válce jsem nic nevěděla.
Pak ale připluli vládci ohně.
Zničili všechno, co jim stálo v cestě.
Všechno.
Všechny.
Táta se zbytkem válečníků pak vyrazili po jejich stopách.
To bylo před třemi lety a od té doby jsme ho neviděli.
Sokkovi bylo teprve 13, když mu předal vedení vesnice.
Musel rychle dospět.
To my všichni.
Člověk nikdy není připravený,
dokud nepřijde na věc.
Jsou tu od prvních útoků vládců ohně na Vodní kmen.
Neměli s námi slitování.
Od té doby si Národ ohně podmanil většinu světa.
Vládci vody se ale pořád brání,
hlavně na severu.
A Království země se taky ještě drží.
Teda snad.
Měl jsem v Národu ohně přátele.
Navštěvoval jsem je.
Teď už za hranice nikdo nechodí.
Bavíme se jenom s vlastními.
Výborně. Nikdy ti to nešlo líp.
Až stanu proti tomu nejlepšímu, musím být ve formě.
Avatarka Kjóši prý sama vyřídila celý oddíl vojáků Království země.
Rozhodně jsi připravený.
Nedáš si šálek jasmínového čaje?
Řekněme, že avatara najdeme a ty ho dokážeš porazit.
Tvůj otec věřil, že je to nesplnitelný úkol.
Tvůj návrat by pro něj proto mohl být...
nečekaný.
Pleteš se.
Sem nikdo nechodí.
Mám tu klid a soukromí.
Jsi vládkyně vody!
Stěží.
Snažím se zlepšit, ale nikdo jiný už v Jižním kmenu vodu neovládá.
Sokkovi se nelíbí, že cvičím,
protože má strach, že na to Národ ohně přijde a...
A co?
To, že jsem tu jediná vládkyně vody, má určitý důvod.
Všechny ostatní zabili.
Sokka to prostě nechápe.
Jsem válečnice. Měla bych pro naše lidi dělat víc.
Podle mnichů je ovládání živlů o energii a rovnováze.
Když cítíš energii, která tě obklopuje, najdeš rovnováhu.
A když najdeš rovnováhu, vycítíš energii.
Paráda!
Ani jsem se nesnažila.
To je dobře. Musíš se prostě uvolnit.
Kataro?
Sokko! Sokko, Národ ohně. Jsou...
Já vím. Viděli jsme je. Na místa!
- Sokko, potřebujeme... - Nabijte je.
Já to nechápu. Co tu dělají?
Co by po nás po takové době mohli chtít?
Jeho.
Je víc než jen poslední vládce vzduchu. Nemám pravdu?
Jsi avatar.
Aangu?
Já věděl, že něco tají.
Když svět avatara potřeboval nejvíc, zmizel.
Je to zbabělec. Utekl a nechal umřít spoustu lidí.
Sokko, už se vylodili.
Běž se schovat.
- Sokko, chci... - Myslím to vážně, Kataro.
Pojď, musíme někam do bezpečí.
Jsem princ Zuko,
prvorozený syn pána ohně Ozaie.
Nechceme vám vzít vaše domovy.
Jenom hledáme někoho, kdo sem nepatří.
Někoho, kdo není jedním z vás.
Vydejte ho,
nebo tuhle vesnici vypálím.
- Kde je? - Nemůžeš jim ho vydat, Sokko.
- Nepatří sem. - Není to správné!
Táta říkal, ať chráním vesnici.
Jo, ale vzpomeň si, co říkala máma.
Chtěla, ať chráníme ty, kteří to sami nezvládnou.
Přišel o všechno. Copak to nechápeš? Je to avatar!
Lhal nám!
Vím, že nést tolik zodpovědnosti je těžké,
ale být vůdce není jenom o chytání ryb.
Musíš lidem dát něco, pro co má smysl žít.
Avatar je symbol naděje.
A tu potřebujeme stejně jako jídlo a přístřeší.
Aspoň teda já.
Jsem Sokka,
Hakodův syn.
Pán... sněhu a ledu.
Jménem Vodního kmene z Vlčí zátoky
vás žádám, abyste okamžitě odešli!
Pokud na tom trváš,
tak budiž.
Vyřešíme to mezi sebou! Vůdce proti vůdci.
Vážně potřebuješ armádu?
Myslel jsem, že vládci ohně mají kuráž.
Neskočte mu na to, jsme silnější. Nemají šanci.
To mi čest nedovolí.
Přijímám.
Kdo tady potřebuje armádu?
Nech ho být!
To není možné.
Dost hraní. Spalte je na troud.
Ne!
Půjdu s vámi. Jenom je nechte být.
Jde ti přece o mě.
- Chopte se ho. - Počkejte!
To nic, Kataro.
Jsi první, kdo se za mě kdy postavil.
Nikoho statečnějšího jsem ještě nepotkal.
Musíme něco udělat. Musíme mu pomoct, Sokko. Sokko!
Poslouchej. Zpevněte bránu a nezapomeňte trénovat.
- Dneska to za moc nestálo. - Trénovat?
A nenech se pošťuchovat od mladších.
Musíš jim vysvětlit, kdo tady velí. Přesně tak.
Je to na tobě.
A teď jdeme zachránit toho podivína.
Mnohé by nikdy nenapadlo, že tenhle den někdy přijde. Včetně mě.
Můžu se na něco zeptat?
Omlouvám se.
Jsem Iroh, syn pána ohně Azulona.
A samozřejmě.
Proč Národ ohně rozpoutal tuhle válku?
Někteří tvrdí, že je pro nás přirozené
pohlcovat vše kolem jako zuřící plameny.
Jiní zase věří, že skutečnou stabilitu
zajistí jedině náš vládce,
takže je touha dobývat vlastně snahou o mír a jednotu.
Mír přece vychází z úcty k životu, ne ze zabíjení a ničení.
To je šlechetný postoj,
ale většině z nás
ve finále nezáleží na tom, jak tahle válka začala.
Jde jen o to ji ukončit.
A díky tvému zajetí
se to Národu ohně možná konečně povede.
Vy tomu věříte?
Už musím jít, ale těším se, až si zase popovídáme, avatare.
Mezitím ti sem nechám donést jasmínový čaj.
Je vážně uklidňující.
- Bude těžké je dohnat. - Já vím.
Snad najdeme rychlý proud. Nebo brázdu za jejich lodí.
Anebo...
máme ještě jednu možnost.
Děláš si srandu?
Ne, Kataro! Na tu potvoru mě nikdy nedo...
Avataři.
Ano, pane. Hned!
Stůj!
Zastavte ho!
Palte! Dělejte!
Nazdárek!
Sokko!
Nemůžu uvěřit, že jste pro mě přiletěli. Děkuju.
Je načase ukázat ohnivákům, že se nedáme.
Vládci ohně se nevzdají. Budou ti pořád v patách.
Tím pádem nemůžeme domů.
Všechny bychom ohrozili.
Takže kam teď?
Gyatso.
Tohle by bylo velké břímě pro každého,
ale ty nejsi jen tak někdo.
Jsi silný,
laskavý a šlechetný.
Na to pamatuj.
Nikdy nezapomeň, kým jsi.
Aangu?
Co se děje? Co to dělá?
Aangu!
Poběž!
Aangu!
Přestaň!
Prosím!
Aangu!
Aangu,
tahle moc podle mě
nemohla připadnout nikomu lepšímu.
Jsi můj přítel.
A navždy jím budeš.
Nechci být nezdvořák, ale co to mělo znamenat?
Já nevím.
Nevím ještě spoustu věcí.
Všichni mniši jsou pryč a já jsem zůstal sám.
Víš,
teprve když o všechno přijdeš, zjistíš, jak silný doopravdy jsi.
Naučí tě to bojovat.
Obětovali se pro mě.
Jejich smrt nesmí být zbytečná.
Musím udělat to, co po mně chtěli.
Dokončit výcvik a ovládnout ostatní živly,
abych mohl znovunastolit rovnováhu.
Nic víc, jo?
Tohle byl můj domov a teď je pryč.
Teprve když o něco přijdeme, dojde nám, jak moc to pro nás znamenalo.
Udělali bychom cokoliv, abychom to získali zpět.
Cokoliv.
Nevím, kam mě moje cesta zavede a jestli na to všechno mám,
ale jedním jsem si jistý.
Jsem avatar
a tohle je teprve začátek.
Překlad titulků: Eliška K. Vítová