ILDLANDETS HOVEDSTAD
Der er han!
Afsted!
Der! Fang ham!
- Der er han. - Stop ham!
Kom så!
Efter ham!
Stop!
En jordbetvinger.
Skynd dig!
Kom nu!
Afsted!
Hurtigt! Efter ham!
Få den hen til jordkongen. De vil starte en krig!
Afsted!
Det er for sent.
Jeres kampplaner er allerede på vej til Jordriget.
Godt.
Alles øjne vil være rettet mod Jordriget.
Undtagen vores.
Vi vil være klar til jeres angreb.
Når din konge modtager de planer,
vil han omdirigere sine styrker til grænserne
og samle støtte fra de andre nationer.
Vandstammerne, luftnomaderne og hele verden
vil have deres opmærksomhed på jordbetvingerne.
Ønskede du, vi vidste det?
Vi er ikke målet.
Mit sigte er højere.
Meget højere.
Hvorfor?
Hvorfor gør du det?
Fordi vores tid er kommet.
En mesterlig list, Deres Højhed.
Men taktisk set er luftbetvingerne ikke en trussel.
Det handler ikke om luftbetvingerne. Det er om en, der bor iblandt dem.
Den eneste, der kunne stå i vejen for os.
Avataren er endnu ikke afsløret.
Derfor må vi dræbe dem alle.
Vand.
Jord.
Ild.
Luft.
I årtusinder har de fire nationer levet i harmoni.
En fred muliggjort af Avataren.
Den eneste person med evnen til at mestre alle fire elementer
og beskytte den skrøbelige balance mellem nationerne.
Når en avatar dør,
genfødes deres ånd i en ny krop i en evig cyklus.
Siden den sidste avatars død
er den nye inkarnation endnu ikke dukket op.
Derfor mener ildherren Sozin, Ildlandets hensynsløse hersker,
at tiden er inde til en nådesløs kampagne for at erobre hele verden.
Hans første skridt er at udrydde den ene person,
der kan stå i vejen for ham.
Den næste mester over alle fire elementer.
En luftbetvinger, der måske endnu ikke er klar til ansvaret ved at blive...
...Avataren.
AVATAR: DEN SIDSTE LUFTBETVINGER
DET SYDLIGE LUFTTEMPEL
Aang!
Se!
Blæremås.
Hvad? Jeg nød bare udsigten.
Tsutop ledte efter dig.
Du pjækkede fra træning igen!
Det er de samme øvelser. Du ved, jeg allerede kan dem.
Aang.
Du er måske længere fremme end de andre, men der er meget, du skal lære.
Tro det eller ej,
men en dag vil du måske ønske, du havde brugt mere tid med dine lærere.
Du og de andre elever kan hjælpe med at gøre klar til Kometfestivalen.
Meget mangler stadig,
før luftnomaderne fra de andre templer ankommer.
Hvor mange kommer?
Se! Deroppe!
Se dem.
Der er så mange!
Se dem lige!
Dem alle sammen.
Kom, Aang! De er deroppe!
Vent!
Fortalte du ham det?
- Tidspunktet var ikke godt. - Hvad?
Vi har ikke råd til at vente.
Vi må tale med rådet nu.
Aang har altid været et vidunderbarn.
Den yngste luftbetvinger nogensinde udnævnt til mester.
Men han er kun 12.
Vi kan ikke bede ham om det.
Ildherre Sozin vil angribe Jordriget.
Vandstammerne sender krigere for at hjælpe, og vi må også hjælpe dem.
Og vi skal bruge Avataren.
Ja, Aang besidder stor kraft, men han har meget at lære
om ansvarlighed,
forventninger,
og om at ofre sig.
Frem for alt må han lære at kende sig selv.
Sender vi ham væk, før han lærer disse ting,
kan han måske ikke være alt det, vi har brug for.
Og det kan han og verden måske aldrig komme sig over.
Avatarens rolle er et stort ansvar, der ikke er tiltænkt et barn.
Men vi afgør ikke, hvem der skal bære byrden,
og jeg frygter, du er for tæt med Aang til at se det, broder Gyatso.
Aang må straks afsted og træne i andre betvingerdiscipliner.
Vi må håbe, det ikke er for sent for ham at gøre en forskel.
Er kometfestivaler altid et slid?
Den sidste var 100 år siden,
og utroligt nok er jeg ikke gammel nok til at have set den.
Du kunne have narret mig.
- Husker du sidst, du var her? - Ja. Da jeg fik mine tatoveringer.
De fleste får dem i hovedsalen,
men jeg ønskede, du fik dine i nærvær af Yangchen,
den sidste luftnomade, der var Avataren.
Da hun døde, blev næste avatar født i den næste nation i den evige cyklus,
så efter Yangchens død
kom Kuruk fra vandstammerne, så Kyoshi fra Jordriget...
Og så Roku i Ildlandet.
Hvilket betyder, at den næste avatar
igen bliver luftbetvinger.
Hendes ånd genlyder i en af os.
Aang, du har altid været speciel.
Den mest talentfulde luftbetvinger, jeg har kendt.
- Jeg har aldrig ønsket at være speciel. - Det er du.
Aang,
du er Avataren.
Ildlandet er trådt ind på en mørk sti.
Deres handlinger kan bringe verden ud af balance.
Kun Avataren, den eneste person, der kan mestre alle fire elementer,
kan redde verden.
Verden har brug for Avataren.
Verden har brug for dig, Aang.
Du må straks afsted og træne i de andre discipliner.
Straks?
Forlade mine venner og mit hjem? Forlade dig?
Dette ville være en stor byrde for hvem som helst...
...men du er ikke hvem som helst, Aang.
Du er stærk,
venlig
og gavmild.
Husk det.
Husk altid, hvem du er,
for jeg kan ikke forestille mig nogen bedre med denne kraft.
Men jeg vil ikke have kraften.
Derfor bliver du en fantastisk avatar.
Hvorfor skal jeg være anderledes?
Kan jeg ikke bare fortsat lade, som om jeg er din ven?
Du er min ven.
Du vil altid være min ven.
Hej, Appa.
Kan du heller ikke sove?
Gyatso siger, jeg er Avataren.
Mig.
De tror ikke engang, jeg husker at fodre bisonerne, og jeg skal redde verden?
Han sagde, jeg skulle huske, hvem jeg er.
Men jeg ved, hvem jeg er.
Jeg kan lide at spille luftbold, spise banankager og fjolle med venner.
Det er den, jeg er.
Ikke en, der kan stoppe Ildlandet. Ikke en, der kan stoppe en krig.
De andre siger, jeg er heldig, fordi jeg kan alt muligt,
men jeg ville med glæde bytte plads.
Jeg vil ikke væk.
Jeg vil ikke have ansvaret.
Jeg er bange for min kraft. For at være alene!
Jeg er bange.
Du har ret.
Jeg må bare op, hvor tingene altid giver mening.
Indtil videre.
Jip-jip!
Husk,
ingen overlevende.
Vi er under angreb!
- Hvad sker der? - Følg mig. Hurtigt!
Hvor er Aang?
Aang!
Skynd jer.
Uvejret tager til, Appa. Lad os vende hjem.
Sådan.
Vær stille. I er i sikkerhed her. Ind i hjørnet.
Bliv nede.
Det er okay, Appa! Rolig!
Du havde måske vundet en anden aften.
Men ikke når vi har kometens kraft!
ULVEBUGTEN
Kom så!
Tak.
Okay, hør efter.
Vi har haft vagtskifte hver tredje time, men nogle bliver ikke på deres post.
Så fra nu af
er der altid to på vagt, så det er dobbelt så mange vagter.
Er det et problem? Godt. Tilbage til jeres pligter.
Kom.
Hvor skal vi hen?
Fiskerbådene kom tomme tilbage. Man er nødt til at gøre alting selv.
De værdsætter ikke dine lederevner.
Ja. De indser det slet ikke.
Meget morsomt.
Katara!
Hvor var du før?
Du vandbetvang igen, ikke?
Bare rolig. Ingen så mig.
- Ikke at det betyder noget. - Jo, det gør!
- Opdager Ildlandet, du er vandbetvinger... - Ildlandet har ikke været her i årevis.
Og der er alligevel intet at se.
En odderpingvin kan bøje mere vand end jeg.
Det er nok bedst sådan. Du burde hjælpe mere i landsbyen.
Forberedelse til kamp er ikke alt.
- Vi er i krig. - Vandbetvingning er vores kultur.
- At holde den i live er vores pligt. - At holde os selv i live er vores pligt.
Det ved jeg godt!
- Og hvis far var her... - Det er han ikke! Jeg er!
Katara.
Katara. Surmul senere, du skal padle.
Godt gået.
Det er ikke mig.
Sokka!
Er du okay?
Åh nej. Det er ikke godt.
Hvad er det?
Mærkeligt.
Vi må have kanoen, ellers er vi fiskeføde.
Hvilket ville være ironisk.
Måske kan jeg komme over på isen?
Katara?
Endelig.
Hvor kom han fra?
Aner det ikke.
Fedt! Vi skal ikke dø alligevel.
Kom, vi tager hjem.
Hov, hvad laver du?
Vil du efterlade ham?
Katara, et mærkeligt, glødende isbjerg eksploderede og efterlod
en mystisk skaldet dreng.
Hvorfor tænker du: "Lad os tage ham med hjem"?
Sokka, han er kun et barn.
Vi kan ikke bare efterlade ham.
Fint, hvorfor lytte til mig?
Jeg er kun ansvarlig for landsbyens sikkerhed.
- Han ser død ud. - Hvad er det på hovedet?
Lad mig se.
Det kan ikke passe.
Hvad, bedstemor?
Dette er en luftbetvinger.
Umuligt. Luftbetvingere findes ikke mere.
Vi får ikke svar, før han vågner.
Lad ham hvile.
Kom.
Eneste bosættelse er en vandstamme ved Sydpolen. Vi må derhen.
- Hvor du tror, vi finder Avataren? - Ja.
På grund af lyset?
Tror du, jeg ser syner?
Nogle gange er lysstråler intet andet end himmelske glimt på vinterhimlen.
I tre år har jeg jagtet alle ledetråde og rygter,
hver en hvisken om Avataren,
og jeg vil fortsætte tre år mere om nødvendigt.
Prins Zuko, jeg tror ikke, din far ønsker...
Min far har bandlyst mig, indtil jeg finder Avataren,
så det har jeg tænkt mig at gøre.
Det er bare hårdt at se dig få høje forhåbninger,
hver gang du ser et tegn.
Det bliver det værd, når jeg vender hjem som ildherrens retmæssige arving.
Måske bør du underholde tanken, at tronen ikke er alt.
Måske ikke for dig.
Men for mig...
...er det min skæbne.
Kom så!
Kom!
Jeg fik dig!
Fik dig!
Hold jer fra ham! Hvad tænker I på?
Har I glemt jeres træning? I skal altid være på vagt!
- Han kunne være fjenden. - Fjenden?
- Jeg er ikke fjenden. - Hvem er du så?
Jeg hedder Aang.
Hvor er jeg?
- Hvordan kom jeg her? - Ja, hvordan?
Vent.
Appa?
Hvor er Appa?
Sokka!
Har du set ham?
Ja.
Det er slet ikke mærkeligt.
Appa!
Han er luftbetvinger.
Har I set Appa?
Min himmelbison.
Seks ben, horn, brune pile?
Himmelbison.
- Himmelbison! - Det hjælper ikke at gentage det.
Appa!
Himmelbison.
- Du røg ned i en storm? - Den opstod pludseligt.
Vejret gik amok, lige efter jeg fløj ud. Fra Det Sydlige Lufttempel.
Hvor luftnomaderne bor.
Ikke alle luftnomaderne,
men de fleste var kommet til Kometfestivalen.
Kometfestivalen.
Bedstemor?
Vand, jord, ild, luft.
For længe siden levede de fire nationer sammen i harmoni.
Så ændrede alt sig, da Ildlandet angreb.
Kun Avataren, mester over alle fire elementer,
kunne stoppe dem.
Men da verden havde mest brug for ham,
forsvandt han.
Så Ildlandet marcherede og ødelagde,
hvilket sendte os ud i mørkets tidsalder.
Alle i landsbyen kender historien,
men du gør ikke. Vel, unge mand?
Ligesom du ikke ved, at ingen har set luftbetvingere i flere generationer,
og at Det Sydlige Lufttempel var det første, der faldt,
for du har været fanget i isen al den tid.
Sidste gang, Den Store Komet blev set på himlen,
er 100 år siden.
Han ligner måske blot en dreng,
men han er meget mere.
Han er den sidste luftbetvinger.
Hvorfor skal han slæbe os til det koldeste sted i verden?
Hvorfor viser hans tegn aldrig mod varme kilder?
- Vil du sige noget, løjtnant Jee? - Nej.
Lad mig gøre noget klart.
Vores mission er afgørende for Ildlandet fremtid,
så vi vil finde Avataren.
Vi vil vise os værdige,
og vi vil se vores hjem og familier igen...
...eller dø i forsøget.
Er du okay?
Et hundrede år.
Alle mine venner.
Alle, jeg kender.
De er alle væk.
Det er jeg ked af.
Det er hårdt at miste dem, man elsker.
Da jeg var lille, forstod jeg ikke krigen,
før ildbetvingerne kom.
De ødelagde alt på deres vej.
Alt.
Alle.
Bagefter tog vores far ud for at jage ildbetvingerne.
Det er tre år siden, og vi har ikke set ham siden.
Han efterlod Sokka i spidsen, da han lige var fyldt 13.
Han måtte hurtigt blive voksen.
Som os alle.
Vi bliver aldrig rigtig klar,
før vi skal være det.
De var en del af Ildlandets første angreb på stammen.
De var hensynsløse.
Siden da har Ildlandet erobret det meste af verden.
Men vandbetvingere kæmper stadig,
især i Norden.
Og Jordriget holder stadig stand.
Håber vi.
Jeg havde venner i Ildlandet.
Jeg besøgte dem.
Ingen besøger andre nationer nu. De er kun venner med deres egen slags.
Godt. Du har aldrig været skarpere.
Jeg må være klar til mødet med den ultimative kriger.
De siger, avatar Kyoshi slog en hel deling soldater på egen hånd.
Du har forberedt dig nok.
Hvad med en dejlig kop jasminte?
Lad os sige, vi finder Avataren, og du besejrer ham.
En mission, din far troede var umulig.
Så kan din hjemkomst måske være...
...uventet.
Du tager fejl.
Ingen kommer her.
Det er stille og afsondret.
Du er vandbetvinger!
Lige knap. Jeg prøver at blive bedre,
men jeg er den eneste tilbage i stammen.
Sokka kan ikke lide, når jeg træner,
da han frygter, at Ildlandet opdager det og...
Og hvad?
Jeg er den eneste vandbetvinger i landsbyen af en grund.
De har dræbt alle de andre.
Sokka forstår det bare ikke.
Jeg er en kriger. Jeg burde gøre mere for folk.
Munkene sagde, betvingning handler om energi og balance.
Mærker man energien omkring sig, kan man finde balance.
Finder man balancen, kan man mærke energien.
Sådan!
Jeg prøvede ikke engang.
Flot. Du skal bare give slip.
Katara?
Sokka! Ildlandet...
Vi har set dem. Alle på deres poster!
- Sokka, ramperne... - Gør dem klar.
Jeg forstår ikke. Hvorfor er de her?
Hvad vil de have efter så lang tid?
Ham.
Han er mere end den sidste luftbetvinger. Ikke sandt?
Du er Avataren.
Aang?
Jeg vidste, han skjulte noget.
Da verden behøvede Avataren mest, skjulte han sig som en kujon.
Han flygtede, og folk døde.
Sokka, de er gået i land.
Du må gemme dig.
- Sokka, jeg vil... - Nu, Katara.
Kom. Vi må i sikkerhed.
Jeg er prins Zuko.
Førstefødte søn af ildherre Ozai.
Vi ønsker ikke at tage jeres hjem.
Vi søger blot en, der ikke hører til her.
En, der ikke er en af jer.
Overgiv ham nu,
eller jeg brænder stedet ned.
- Hvor er han? - Du kan ikke give ham til dem.
- Han hører ikke til. - Det er forkert!
Far bad mig beskytte landsbyen.
Ja, men husk, hvad mor bad os om.
At beskytte dem, der ikke kan beskytte sig selv.
Han har mistet alt. Sokka, forstår du ikke? Han er Avataren!
Han løj for os!
Ansvaret har været hårdt for dig,
men at være leder er mere end at fange fisk.
Man må give folk noget at leve for.
Det er Avataren. Han betyder håb.
Det behøver vi lige så meget som mad og husly.
Jeg gør i hvert fald.
Jeg er Sokka.
Søn af Hakoda.
Herre over ... sne og is.
På vegne af vandstammen i Ulvebugten kræver jeg, at I straks går jeres vej!
Hvis det er jeres valg, må det være sådan.
Vi afgør det mellem os som ledere! Behøver du virkelig en hær?
Jeg troede, I ildbetvingere var modige.
Fald ikke for det. Vi overmander dem nemt.
Hvor er æren i det?
Jeg accepterer.
Hvem behøver en hær nu?
Lad ham være!
Umuligt.
Ikke flere julelege. Brænd stedet ned.
Nej!
Jeg går med jer. Bare lad dem være.
Det er mig, I leder efter.
- Tag ham. - Vent!
Det er okay, Katara.
Ingen har kæmpet for mig før.
Du er den modigste, jeg nogensinde har mødt.
Vi må gøre noget. Sokka, vi må hjælpe ham. Sokka!
Hør her. Forstærk porten, og husk at lave øvelserne.
- Det var noget sjusk derude i dag. - Øvelser?
Lad ikke de yngre løbe om hjørner med dig. Vis dem, hvem der bestemmer.
Ja.
Du bestemmer.
Lad os så redde ham den sære dreng.
Mange havde aldrig troet, at denne dag ville komme, inklusive mig.
Må jeg spørge om noget?
Tilgiv mig.
Jeg er Iroh, søn af ildherre Azulon.
Og selvfølgelig.
Hvorfor startede Ildlandet krigen?
Nogle siger, at det ligger i vores natur
at udvide og fortære som ilden selv.
Andre mener, at der kun kommer stabilitet i verden under vores styre,
så vores stræben efter at erobre er en stræben efter fred og samling.
Men fred kommer af at respektere liv, ikke af at dræbe og ødelægge.
En ædel indstilling,
men for de fleste af os er det lige meget, hvordan krigen startede.
Det vigtige er, at den slutter.
Og man mener, at ved at fange dig
kan Ildlandet endelig opnå det.
Tror du på det?
Jeg må gå, men jeg ser frem til mange flere samtaler med dig, avatar.
I mellemtiden får jeg noget jasminte sendt ned til dig.
Dejligt beroligende.
- De bliver ikke nemme at indhente. - Nej. Måske med en hurtig strøm.
Eller...
...vi kan gøre noget andet.
Seriøst?
Nej, Katara! Du får mig ikke op på den...
Avatarerne.
Javel!
Stop!
Stop ham!
Skyd ham ned!
Hej!
Sokka!
Tænk, at I kom og reddede mig. Tak.
Vi viste flammehovederne, de ikke kan træde på os.
Ildbetvingerne giver ikke op. De vil fortsætte med at jage dig.
Så vi kan ikke tage hjem.
Alle ville være i fare.
Hvor tager vi så hen?
Gyatso.
Dette ville være en stor byrde for hvem som helst,
men du er ikke hvem som helst, Aang.
Du er stærk,
venlig
og gavmild.
Husk det.
Husk altid, hvem du er.
Aang?
Hvad sker der? Hvad laver han?
Aang!
Kom!
Aang!
Stop!
Kom nu!
Aang!
Aang,
jeg kan ikke forestille mig nogen bedre med denne kraft.
Du er min ven.
Du vil altid være min ven.
Ikke for at være uhøflig, men hvad var det?
Aner det ikke.
Der er så meget, jeg ikke ved.
Alle munkene er væk, og jeg er helt alene.
Hør...
Når man mister alt,
finder man ud af, hvor stærk man virkelig er.
Man lærer at kæmpe.
De gav det ultimative offer for mig.
Deres død må ikke være forgæves.
Jeg må gøre, som de ønskede.
Fuldføre min træning, mestre de andre discipliner
og bringe balance i verden.
Ikke andet?
Dette var mit hjem, og nu er det væk.
Først når vi har mistet noget, indser vi, hvor meget det betyder for os...
At vi vil gøre alt for at få det igen.
Alt.
Jeg ved ikke, hvor dette fører hen, eller om jeg kan klare det,
men én ting ved jeg.
Jeg er Avataren,
og dette er kun begyndelsen.
Tekster af: Jesper Sodemann