Pakoon!
Napatkaa! - Montako heitä on?
Viisi tai kuusi, ehkä enemmänkin!
Perään!
Mentiin!
Kiireesti!
Vauhtia!
Saimme heidät!
Jääkiekot olivat uusi temppu. - Näin maantaitajien tekevän niin.
Sovitin siitä vesiloitsun.
Olet hionut loitsujasi.
Keksit uusia liikkeitä. Se on taitajan merkki.
Oloni onkin ollut itsevarma, mutta opin jo kaiken mummin kääröistä.
Minun on päästävä pohjoisen vesiheimolle. Sikäläiset mestarit opettavat minua.
Vastaan on tullut yhä enemmän tulentaitajia.
Lähestymme tulikansan rajaa.
Niin olisi käynyt ilman Sokkan möhlimää deittailuakin.
Tyttö olikin tulikansan sotilas!
Meidän on oltava varuillamme, kunnes pääsemme pohjoiseen...
Aang?
HENKIMAAILMAN ASIOITA
Tulikansa. - Miksi he tekivät näin?
Miksipä he tekevät mitään? - Tämä on syytäni.
Avatarin tulee suojella luontoa.
Se on yhtä tärkeää kuin tulentaitajien vastustaminen.
Moniko metsä on kuollut siksi, etten tiedä, mitä teen?
Mummin mukaan elämällä on kiertokulku.
Kuolemasta saa alkunsa uusi elämä.
Tänne kasvaa jälleen metsä.
Mieti sitä.
Tulevaisuuden siemeniä.
Ei menneitä virheitä.
Terve!
En aio satuttaa sinua.
Eksyitkö?
Nimeni on Sokka.
Se rimmaa "okkan" ja "wakka-wakkan" kanssa.
Onko urhealla nukellasi nimeä?
Ehkä voisimme keksiä nimen.
Kävisikö Pippinpappeli Opsokopolis?
Kolmas.
Shi-yong teki tämän.
Shi-yong?
Onko Shi-yong ystäväsi vai...
Sokka!
Odota.
Tuolla.
Siinähän sinä.
Tiedät, ettet saa harhailla yksinäsi. - Tyttö pudotti tämän.
Emme tulleet aiheuttamaan harmeja. Tyttö oli vain peloissaan.
Täällä taisi sattua jotain pahaa.
Suokaa anteeksi.
Autoitte tytärtäni. - Mitä suotta.
Pitää olla varuillaan, kun tulikansa on naapurina.
Olemme nähneet kylliksi sotaa.
Tuhoutuiko metsä taistelussa? - Ei tuhoutunut.
Tulentaitajat raivasivat tien vuorten läpi.
Siksikö he polttivat metsän? - Tulipalon jälkeen alkoi tapahtua outoja.
Satomme nuutui, ja karja lakkasi laiduntamasta.
Aivan kuin itse maa olisi sairastunut.
Lähetimme retkikunnan etsimään ruokaa. He eivät palanneet koskaan.
Poikani Shi-yong lähti retkikunnan mukaan.
Tiedämme, millaista on elää pelossa.
Tämä on kuitenkin jotain muuta.
Se on jotain ylimaallista.
Väkenne on tosiaan tuonpuoleisessa, mutta saan tuotua heidät takaisin.
Onko uutisia?
Ei ole. - Eikö mitään?
Minne valtava lentobiisoni voi piiloutua?
Eikö outoja raportteja? - Ei ole.
Paitsi...
Paitsi mitä?
Eräs kauppias kertoi lasten leikkineen jääkalikoilla Senlinin solan lähellä.
Hän taisi erehtyä.
Joku siis näki jäätä paikassa, jossa sitä ei pitäisi olla.
Useimmat pitäisivät sitä outona, luutnantti Jee.
Paitsi ääliöt.
Lähetän väkeä tiedustelemaan. - Joudun tekemään sen itse.
Kuten aina.
Komentaja Zhao on vaikuttava.
Hän on omillaan pienessä maailmankolkassa ja löysi siltikin avatarin.
Käsittelet komentajiasi ihailtavasti.
Saat aina kaiken irti heidän lahjoistaan.
Jos taas minä saisin päättää, lähettäisin lisää varoja Zhaolle.
Hänelle kelpaisi kannustus.
"Kastele lupaavimpia siemeniä." Niin opetit minua.
Saatat olla oikeassa.
Eversti Shinu komentakoon jousimiehet liikkeelle.
Ilmoita kanslerille, että uudelleenohjaan varoja.
Azula.
Zuko avatarin löysi eikä Zhao.
Hän se osoitti sitkeyttä ja omistautumista.
Sitä odotan tulevalta perilliseltä.
En teennäistä imartelua ja ovelaa kuiskailua.
Maailmamme ei ole ainoa laatuaan. On olemassa toinenkin ulottuvuus.
Henkimaailma.
Yleensä ne pysyttelevät erillään, mutta niiden portit ovat paikoin ohuita.
Luuletko, että metsä on sellainen? - En vain luule.
Tunnen sen.
Uskon palon heikentäneen porttia.
Avatar on luonnollisen ja henkien maailmojen silta.
Tunnen, miten lähellä ne ovat.
Kuin jää, joka alkaa halkeilla.
Loikkaat siis henkimaailmaan, nappaat eksyneet ja hyppäät takaisin.
Jotakuinkin.
Kuulostit aiemmin itsevarmemmalta.
Tämä kaikki on minun vastuullani.
Minun on kyllä pelastettava vedentaitajat.
Minun pitää auttaa täkäläisiäkin, jotta he eivät menettäisi läheisiään.
Kuten minä.
Sinun on mahdotonta tehdä kaikkea.
Kuten Bumi sanoi, avatarin tulee suoriutua mahdottomasta.
Etsin paikan, jossa henkivoimat ovat vahvimmillaan.
Eli missä?
Huomaan sen sitten.
Taas tuota empimistä.
Katara?
Aang?
Metsänhengen pyhäkkö.
Täällä se on.
Mitä nyt tehdään?
Vahdimme Aangia.
Hänen kehonsa jää haavoittuvaiseksi. Suojelemme häntä.
Tepsiikö tämä?
En osaa sanoa.
Alkaa hiukoa. - Onko pakko?
Yritän keskittyä.
Sokka, se taisi tepsiä.
Katara?
Mitä tapahtuu? - En tiedä! Aang?
Erotin henkeni kehostani, mutta toin teidät mukanani jotenkin.
Miten ihmeessä?
Syynä ovat varmaan nämä energiat, portin ohuus ja voimani.
Vie meidät heti takaisin! - Olen pahoillani!
Olemme henkimaailmassa.
Sana avatarista ei saa kiiriä. - Aivan, ja meidän tulee varoa.
Vaikka tulikansa hallitsee aluetta, tämä on maantaitajien maita.
Älkäämme aiheuttako harmeja. - Milloin olen aiheuttanut?
Milloinpa tosiaan?
Katso, tulikansalaisia.
Katso noita asuja.
Täällä on kuulemma käynyt vedentaitajia.
Näitkö heidät? - En.
Kuulit heistä silti. - Tavallaan.
Kenties tästä olisi apua.
No niin.
Näitkö ne vedentaitajat?
En.
Avatar kuulemma matkaa vedentaitajien kanssa.
Mitä sanoit? - Avatar.
Eikö hänen seurassaan olekin vedentaitajia, Muki?
Niin ne merirosvot väittivät. - Eipäs, vaan se kanjoniopas.
Avatar hätisti kanjonikiipijöitä parin vedentaitajan avulla.
Hänkö kertoi siitä tulivuoresta? - He näyttävät kuulleen avatarista.
Kohdattuaan Omashun hullun kuninkaan.
Menetän hänet ja kaiken muunkin!
Jos tämä tuppukylä tietää, tietävät muutkin.
Maan valtakunta ja koko tulikansa.
Metsästäjiä saapuu, ja jahti kiihtyy.
Auttakaa, hän on hullu!
Älä kuole, tampio.
Saan vain puolet, jos kuolet.
Mitä vahtaat? - Pahaista palkkionmetsästäjää.
Suuria sanoja pikkupojalta.
Olkoon, koska isäsi on aika söpö.
Palkkasoturien annetaan rellestää.
Gyatson mukaan henkimaailma ja fyysinen maailma ovat sidoksissa.
Ne vaikuttavat toisiinsa, kuten sielu ja keho.
Erillään, mutta yhdessä.
Käy järkeen. - Gyatso osasi pelkistää asioita.
Hän helpotti kaikkea.
Hän kuulostaa mahtavalta. - Niin hän olikin.
Olen aina tuntenut olevani hengille herkkä.
Ehkä siksi saavuin mukanasi. - Onko tuo sammakko?
Miten tuo tänne pääsi?
Kyläläiset varmaankin etsivät ulospääsyä. He kai hakevat jotain tuttua.
Jos he tajusivat, etteivät kuulu tänne. - Kukaan teistä ei kuulu tänne.
Kuka tuon sanoi? - Minkä muka?
Yksikään ihminen ei kuulu tähän maailmaan.
Onpa iso tipu.
En ole mikään tipu.
Minä olen itse tiedon henki.
Sokka ei tarkoittanut mitään pahaa.
Kenelle puhut? - Miten niin?
He eivät kuule samaa kuin sinä.
Heidän piskuiset mielensä eivät ymmärrä puhettani.
Minähän kuulen sinut. - Olet avatar.
Kuljet puoliksi tässä maailmassa.
He puolestaan ovat tunkeilijoita.
Mitä kauemmin he viipyvät, sitä vaarallisemmaksi käynti heille käy.
Vaaralliseksiko? - Mitä?
Ei kai tipu syö meitä? - Tuo on hänen murheistaan vähäisin.
Täkäläiset olennot eivät ainoastaan nielaise kehoanne.
Ne syövät sielunne.
Mitä se sanoo? - Ettei se satuta meitä.
Häivymme täältä etsittyämme ystävämme.
Metsän lähettyvillä on eräs, joka asuu kivimajassa.
Hän saattaa tietää, mitä ystävillesi on käynyt.
Seuraa polkua, niin löydät hänet.
Odota, mitä tarkoitit vaaralla? Mitä heille voi tapahtua?
Täkäläiset oliot paljastavat ihmisille totuuksia.
Niitä he eivät ole valmiita kohtaamaan.
Totuus paljastaa todellisen minän.
Siitä saattaa koitua suurta tuskaa.
Jää hyvästi, avatar.
Muista pysyä polulla.
Heippa, tipu.
Riittää!
Oppitunti päättyi, ylhäisyys!
Azula!
Oletteko kunnossa? Minä autan.
Tuo oli hurjaa. - Niinpä.
Olisit voinut satuttaa häntä. - Itsepä hutiloi.
Kyse ei ollut valmentajasta, vai kuinka?
Olet kaikkein paras. Kaikki tietävät sen.
Olet täydellinen. - Se ei riitä.
Missä oikein kuhnit? - Pahoittelut, uppouduin pai sho -peliin.
Täkäläiset katupelaajat ovat taitavia.
Varmasti. Lähdetään.
Odottamattomat taktiikat kääntyivät heidän edukseen.
Kertoisitko jutun loppuun laivassa, setä?
Prinssi Zuko, voit oppia paljon näiltä pelaajilta.
Vähäinen harjoitus merkitsee avoimuutta uusille ajatuksille.
He ovatkin valmiita, kun ratkaisu paljastuu.
Ei!
June osaa asiansa eli ihmisten etsimisen.
Palkkasoturin uskollisuus on ostettavissa. Kuinka sellaiseen voi luottaa?
June on ammattilainen.
Jos hän epäonnistuu, hän ei saa palkkaa eikä syödäkseen.
Olet aina uskonut, että asiat voi tehdä joko oikealla tai väärällä tavalla.
Se on suuren johtajan merkki, mutta näillä main säännöt ovat toiset.
Komentaja Zhao tietää sen.
Hän tekee jo siirtojaan, kun me vielä nostamme pelilaattoja.
Kertokaapa siitä avatarista.
Näittekö tuon? - Minkä?
Näittekö...
Rauhoitu.
Pöllö sanoi meidän pärjäävän, kunhan pysymme polulla. Vai mitä?
Aivan.
Mitä pöllö sanoi oikeasti?
Että voitte joutua vaaraan.
Saatatte joutua kohtaamaan totuuden.
Kuinka pahasta totuus voisi olla?
Niinpä.
Eikö? - Totuus.
Niin.
Kestän kyllä totuuden.
Sitä en kestä, että valtava henkihirviö popsii minut.
Menitkin sanomaan.
Onhan tuo henkikieltä, jota vain sinä ymmärrät?
Otus sanoi: "Otatteko kakkua, ystävät?" - Ei se niin sanonut.
Pysykää polulla.
Pöllö sanoi, että silloin kaikki järjestyy.
Olemme polulla.
- Pois polulta!
Metsänhenki.
Se on haavoittunut.
En pysty loitsimaan! - En minäkään.
Varokaa!
Kiusaa jotakuta itsesi kokoista, haisuli!
En tarkoittanut itseäni.
Sokka! - Juoskaa karkuun!
Kipua.
Kamalasti kipua.
Naarmuja ne vain ovat. - Et sinä. Hei Bai.
Hei mikä?
Hei Bai, se henki.
Se on tuskissaan. - Tömähdin lujempaa kuin luulin.
Olen pyörällä päästäni.
Olet hassu. - Ja sinä puhuva kettu.
Olen nähnyt hullumpaakin tänään.
Se hirviö ei saa syödä ystäviäni. - Ei se ole hirviö. Siihen sattui.
Sellaista kipu on: se muuttaa joksikin, mitä ei ole.
Etkö tiedä, miltä kipu tuntuu?
Nämä naarmut kismittävät kyllä, joten...
Vitsailetko aina vältellessäsi jotain? - En minä tee niin.
Lähde. Toivottavasti pääsi lakkaa pyörimästä.
Henkimaailma...
Pidä varasi.
Usva osaa käydä vaaralliseksi.
Sokka?
Aang?
Katara.
Äiti? - Siinähän sinä.
Olen etsinyt sinua kaikkialta.
Mahdotonta.
Oletko oikeasti siinä? - Mitä?
Oletko kunnossa?
Siitä on niin kauan.
Tule, olemme myöhässä.
Sanoinhan, että neljä säiettä on vahvempi.
En väittänytkään muuta. Sanoin, että se on tuhlausta.
Sinä et puno.
En ollut koskaan hyvä tässä.
Sokka kiusasi minua...
Missä Sokka on? - Hän ja isäsi palaavat pian kalareissulta.
Katara...
En pysty loitsimaan. - Joskus sitten.
Tiedän sen.
Vielä joskus näytät maailmalle, kuinka voimakas oletkaan.
Suojelet meitä kaikkia.
Tulikansalaisia, paetkaa!
Kätke hänet.
Etsikää vedentaitaja! - Vauhtia!
Meidän pitää mennä sisään! - En mene sinne!
Älä tule esiin.
Missä vedentaitaja on? Kylässänne on sellainen.
Kaikki vedentaitajat ovat poissa tai kuolleita takianne.
Valehtelet.
Luovuta taitaja.
Tai kuolet.
Odota!
Minä se olen. Olen vedentaitaja.
Kamalasti pelkoa.
Kamalasti epätoivoa.
Mutamaailma tämä on pikemminkin.
Haisee Appalta rankkasateen jäljiltä.
Ei noin pitäisi käydä.
Isä?
Vedenhenget nähkööt tämän merkin.
Osoitettuaan voimaa ja johtamistaitoja jääkoetuksessaan -
viisauden merkin saa -
Sokka.
Poikani.
Tämä on koetuspäiväni. - Tänä päivänä suoritit koetuksen.
Kuten perheemme soturit ovat aina tehneet. - Jätit sen kyllä karvan varaan.
Bato!
Olit hilkulla törmätä jäävuoriin.
Menetin tosiaan hallinnan. En tiennyt, mitä tehdä.
Jollet olisi ottanut veneen ohjia... - Selvisimme ehjin nahoin.
Eikö se olekin tärkeintä, Hakoda?
Aivan, ja viisaan johtajan tulee valita sopiva miehistö.
Siksi ystävät auttavat koetuksissa.
Näetkö?
Etsi siskosi, niin voimme juhlia.
Näimme juuri laivaveneesi, tai siis sen jäänteet.
Jos läpäiset kokeen näin, mitähän teet veneelle möhliessäsi?
Mikä vitsi.
En odottanut vaikeuksia niin pian. - Sokka olisi ajanut karille ilman sinua.
Henki oli lähteä.
Näin itsekin murtajat viime tingassa. - Älä selittele hänen puolestaan.
Kun tuli näytön paikka, toivoin hänen pärjäävän -
paremmin.
Kaikkia ei ole tarkoitettu ottamaan ihmishenkiä vastuulleen.
Antaudu epätoivollesi.
Katara, Sokka!
Koti.
Ei tuo ole totta.
Kas vain, joku joka osaa vastustella.
Se ei voi olla mahdollista, ellei...
Niin tietenkin.
Sehän on vanha ystäväni avatar.
Tunnenko sinut? - Sanoisin niin.
Yksi edeltäjistäsi yritti surmata minut. - Miksi yrittäisin tappaa sinut?
Varastin mukamas jonkun rakastamasi kasvot.
Tiedätkin varastamisesta kaiken.
Kenties tulit palauttamaan sen, minkä varastit minulta.
En tiedä, mistä puhut. Haluan vain löytää ystäväni.
Ystäväsikö?
Miksi antaisin sinun leikkiä ruoallani?
Huhuu?
Aang?
Gyatso?
Aang, pääsit viimeinkin tänne!
Tämä ei ole totta, vaan taas yksi temppu. Jälleen illuusio.
Onhan tätä vaikea uskoa, mutta minä se olen.
Täällä on runsaasti harhanäkyjä, mutta pääsit pois usvasta.
Tämä on totta.
Tunnistatko tämän? Yksi viimeisistä peleistämme.
Hei!
Sinun vuorosi.
Fuskaaja.
En voi uskoa tätä.
Miten tämä on mahdollista? Kuinka voit olla täällä?
No...
Tulentaitajat hyökkäsivät lähdettyäsi etelän tuulitemppelistä.
Hyökkäys kävi äkisti.
Valtaosa menehtyneistä siirtyi suureen kiertokulkuun.
Valitsin toisen tien.
Kieltäydyit valaistumisen seuraavasta vaiheesta.
Miksi?
Koska tiesin sinun tarvitsevan minua vielä.
Niin tarvitsen.
Kaikki luottavat minuun avatarina.
En vain tiedä, mitä oikein teen.
Nyt olet täällä! - En voi kertoa, miten olla avatar.
Tietenkin voit.
Avatar Kyoshi sanoi, että minun pitää estää suuri tragedia pohjoisessa.
En vain tiedä, miten.
En tiedä mitään.
Tiedät enemmän kuin luulet. - Tuskin.
Miten voin pelastaa maailman, jos en saa pelastettua edes...
Ystäväni jäivät jonnekin usvaan.
Se on kadotettujen sielujen usva.
Siellä ihmiset kahlitaan synkimpiin muistoihinsa.
Sitä käyttää metsästysmaanaan Koh, kasvojen varastaja.
Hänen saaliinsa ovat ahdingon lamauttamia.
Hän varmaan nappasi kyläläiset, joita lähdimme pelastamaan.
Koh vei heidät pesäänsä.
Koh pitää heitä siellä, kunnes on valmis syömään.
Silloin heidän sielunsa ovat mennyttä ikuisesti.
Pelastan heidät!
Koh on alkuaikojen henki. Vaarallinen ja armoton saalistaja.
Häntä ei voi peitota.
Minun täytyy yrittää. Jotain minun on tehtävä.
Koh.
Hän sanoi tuntevansa minut ja että vein häneltä jotain.
Aiemmat avatarit ovat tosiaan kohdanneet Kohin.
Kerrotaan, että Roku jopa löi tuon hengen.
Kukaan ei tiedä, miten.
Selvä, sitten minun pitää puhua Rokun kanssa.
Sain yhteyden Avatar Kyoshiin pyhäkössä ja teen Rokulle samoin.
Rokun temppeli sijaitsee tulikansan mailla.
Matkasta tulee vaarallinen. - En mahda muutakaan.
Palaan pian.
Aang!
Minun on kerrottava jotain.
Et olisi voinut tehdä mitään, vaikka olisit jäänyt luoksemme.
Et olisi voinut pysäyttää tulikansaa.
Et olisi voinut estää sotaa.
Olisit kuollut aivan kuten muutkin.
Syy ei ole sinun.
Päästä siis irti.
Voimmeko puhua siitä, kun palaan?
Tietenkin.
Pidä kiirettä. Koh syö taas ennen pitkää.
Kunhan pelastan ystäväni, meille jää aikaa.
Aika.
Aika on hassu juttu.
Menneisyys ja tulevaisuus sekoittuvat toisiinsa.
Ajan suoristaa vain yhdellä keinolla.
Muistamalla, mikä on aidosti tärkeää.
Olisitpa avuksi, Avatar Roku.
Näin hengestäsi, että olet tuskissasi.
Korjaan asian ja pelastan ystäväni.
Sen lupaan.
Et pääse mukaan tällä kertaa, kamu.
Et sinäkään, Momo.
Liian vaarallista.
Pitäkää heidät turvassa.
Tärkeiden asioiden muistaminen voi toki olla vaikeaa.
Joskus tuntuu, että olemme aina yksin.
Ainoastaan tuskamme on seuranamme.
Uskottelemme syyn piilevän meissä.
Etenkin kun kohtaamme jotain, mitä emme voi hallita.
Siksi on päästettävä irti katumuksesta.
On muistettava, minkä edestä taistelemme.
Rakkaidemme puolesta.
Anna tuon valon ohjata sinut petollisten aikojen halki.
Sekä synkimpien öiden.
Tekstitys: Jouni Jussila