- Co vás sem přivedlo? - Telefonát.
Dcera toho muže nám volala,
že jí otec nebere telefon.
- Dveře byly otevřené. - Otevřené, nebo odemčené?
Otevřené.
Tělo je v křesle.
Ty vole.
Kdybych si měl tipnout, tohle bude nejspíš vražedná zbraň.
- Nejspíš ho někdo bodnul do hlavy. - Nepředbíhejme, inspektore Hardy.
Klidně mohl na ten nůž spadnout v kuchyni
a pak se dopotácet do svého oblíbeného křesla.
A cestou si vzal ještě deku.
- To dává smysl. - Aspoň mu nebyla zima.
Ten nůž v hlavě je fakt nádhera.
- Tu zbraň vzal někdo odsud. - Nesahejte na to!
Dejte si laskavě ruce za záda.
Ano, pane.
Jak dlouho tuhle práci děláte? Měsíc?
Tři, pane.
A třikrát jste zvracel do toho květináče venku.
To ten zápach, pane.
Co řešíte? Stačí přece otevřít okno.
Určitě jste je zkontroloval.
Zkontroloval?
Ano, zkontroloval.
Jsou otevřená? Zavřená? Zamčená? Rozbitá?
Jsou tu další dveře? Vloupal se sem? Cokoli jiného, než že to tu kurva smrdí.
Protože to přece všichni víme.
Řekli mi, abych počkal na tým.
Tak běžte čekat ven.
Nebo byste se mohl kurva něčemu přiučit a jít to zkontrolovat.
Začněte v kuchyni.
A na nic nesahejte.
Ty jsi mi skvělý mentor.
Já vím. Je to dar.
ODDĚLENÍ Q
Máte jednu zprávu.
Vím, že si ty zprávy pouštíš.
A že předstíráš, že ti jsou jedno.
Stejně jako předstíráš, že jsi spořádaný člověk.
Ale to ty nejsi, Merritt.
Jsi jenom sobecká, manipulativní děvka.
A já si tě už brzo najdu,
vyrvu ti to tvoje odporný srdce a dám ti ho hezky sežrat.
Tak si užij svoje poslední…
Takže mi chcete říct, že šlo jen o shodu náhod?
Že den před tím, než se chtěla přestěhovat do nového bytu,
vyběhla vaše žena v rozrušení z restaurace,
kde vás viděli, jak se hádáte,
a pak po příchodu domů spadla ze schodů,
přičemž utrpěla dvě zlomeniny kyčle,
zlomeninu zápěstí, četné tržné rány
a trauma hlavy, které bylo příčinou její smrti?
Pane Finchi,
vážně nevidíte to, co my všichni?
Je zřejmé, že vaše žena nespadla.
Byla strčena.
Vámi.
Poté, co jste se u večeře pohádali
a vy jste zjistil, že chce odejít,
tak vám, jak řekla vaše rodina,
ruply nervy a strčil jste ji dolů.
- Já ji nestrčil. - Ano, strčil.
Já ji našel!
Dole pod schody.
Mrtvou.
Celou pokroucenou.
Nemůžu zavřít oči, aniž bych to před sebou neviděl.
Já svoji ženu nezabil.
Ani naschvál, ani omylem.
Miloval jsem ji.
A pokud se mnou nebyla šťastná, jak se teď snažíte naznačit…
netušil jsem to.
Ona mi zachránila život.
Udělala ze mě lepšího člověka.
Bez ní…
jsem ztracený.
Když obžaloba nevznese obvyklou námitku,
obvykle to bývá past.
- Liame. - Ale to tě nezastavilo.
Někdo zkušenější by to chápal.
O čem to mluvíš?
O tom, jaký je Finch násilník, že určitě shodil svou ženu ze schodů.
Jeho obhájce ani nic nenamítal. I Finch si toho všiml.
Asi proto, že to bylo relevantní.
- Relevantní nerovná se přípustné. - Záleží, jak to slyšíš.
Porota slyšela, že ji miloval.
Měl jsem ti hodit pomocné lano, ne oprátku.
Nemůžeš za to.
Jo, já vím.
To celé bylo divadlo. Finch je lhář.
Zasloužil by si Oscara. Skoro mě rozbrečel.
Má pravdu.
Pořád je naštvaný, že jste dal ten případ mně, a ne jemu.
Možná jo, ale i tak.
Občas zajdete příliš daleko. Jako dneska.
A co jsem měla dělat?
Bez Kirstyiných důkazů jste mě nechal na holičkách.
Ona by vám nepomohla. Naopak by to ještě zhoršila.
Bez ní nejsou žádné důkazy.
Důkazů je spousta.
Měla jste případ, který jste vy sama nazvala tutovkou.
A pak jste porotě řekla, jak moc jste přesvědčená,
že obžalovaný je vrah.
Jakmile bude porota o samotě,
budou je zajímat hlavně fakta,
ne to, jak se vrah asi cítil nebo jak moc svou oběť miloval.
Nikdo nedovede říct, co porota udělá.
- Jen říkám, že ví, že to udělal. - Vážně?
Nebo čekáte, že si budou myslet, že máte pravdu?
Chtěl jsem vás pozvat na drink,
ale vidím, že nemáte chuť.
Carl Morck?
Doktorka Sonnenbergová?
Jsem doktorka Irvingová.
Zastupuju ji, protože si zlomila kyčel.
Pojďte dál.
Tu kyčel si zlomila při tenisu?
Prý měla nehodu na zahradě.
Klidně si ho vyzkoušejte.
Raketu jsem nechal doma.
Jsou terapeutické.
Mačkají se.
Uklidní vás.
- A funguje to? - Zkuste si to.
- Nechte si ho. - Děkuju.
Nemáte se mě na něco ptát?
Klidně můžu. Nebo tu můžeme jen tak sedět. Je to vašich 50 minut.
A já se těšil na debatu o nešťastném dětství.
Spíš mě zajímá vaše nešťastná dospělost.
„Jak se cítíte, Carle?“
Spíš mě zajímá, jaké to je, když vás postřelí.
Prý je to podobné tomu, když vás 100 včel bodne do jednoho místa.
Kdyby ty včely hořely a letěly na vás dvojnásobnou rychlostí zvuku,
tak by to tomu odpovídalo.
Nevypadáte jako cvokařka.
Preferoval byste muže?
- Bylo by o čem mluvit. - Můžeme mluvit o hodně věcech.
Jen nechápu, proč je tohle vůbec nutné.
Vy tu nechcete být?
To nevadí. Ani já. Mluvit s policajty je na hovno.
Vaše práce vás nebaví?
Chtěl byste se sebou mluvit?
Máte pravdu.
Tak jo.
Nebaví mě mluvit o tom, že mě střelili.
- Zeptejte se na něco jiného. - Mám svolení?
To uvidíme.
Ve vaší složce se píše, že berete antidepresiva.
- To tam je? - Nejen to.
- Co dalšího? - Prošla jsem ji rychle.
Máte deprese, Carle?
Nic hrozného.
Kdyby mě střelili do obličeje, asi bych je měla.
- A taky bych byla naštvaná. - Já ne.
- Takže jste v pohodě? - Já jo.
Úzkosti a problémy se spaním řešit nemusíme,
protože ty se vás určitě netýkají.
Já toho nikdy moc nenaspal.
Takže tu jenom plýtváme časem.
To jste řekla vy. Ne já.
Dobře. Chápu, proč nerada mluvíte s policisty.
Vážně? To přede mnou budete jíst?
Touhle dobou obědvám, ale chtěla jsem vás vzít.
Ale vy mě vlastně nepotřebujete.
Říkám, že chápu.
Pravdou je, že i počítač by vám řekl,
že po tom, co se stalo,
budete mít problém komunikovat s lidmi.
A že přijde chvíle, kdy budete potřebovat pomoc.
Problém komunikovat s lidmi jsem měl i dřív.
Jo.
Pocit nadřazenosti se zdá být ústředním motivem vaší složky.
Složky, kterou jste prošla zběžně?
Neřekla jsem zběžně.
Máte pocit, že jste nadřazený ostatním lidem?
Laťka není moc vysoko.
No teda.
Teď přečtu část výpovědi svědkyně Caroline Kerrové.
„17. října jsem se ráno procházela
Leith Parkem se svým osmiměsíčním miminkem
a všimla si muže v tmavém oblečení, jak vchází do zadních dveří bytu 226.
Zhruba o pět minut později jsem toho muže viděla vyjít.
Šel k modrému vozu nižší střední třídy. Značku jsem neviděla.“
- To jste před čtyřmi měsíci vypověděla. - Ano.
Ale měla jsem čas přemýšlet
a asi to nebyl stejný byt.
Podle výpovědi jste si jistá byla.
Asi jsem se spletla.
Caroline, jeden policista je mrtvý,
druhý paralyzovaný.
To mě moc mrzí.
Pokud vám někdo vyhrožuje,
nutí vás změnit výpověď, ochráníme vás.
Nevyhrožuje. Prostě jsem se spletla.
- Caroline, toho muže jste viděla. - Ne. Spletla jsem se.
Moc mě to mrzí.
To snad ne. Doufala jsem, že se vrátíš později, Carle.
Ahoj, Rose.
Nemáš ho povislý.
Co prosím?
Myslela jsem, že budeš mít povislou část obličeje.
Neměl jsem mrtvici. Střelili mě.
A máš tam jizvu?
Tudy dovnitř, tudy ven.
Krása.
Aspoň nepotřebuješ helmu jako můj synovec.
- Je u sebe? - Vypadám jako sekretářka?
Jo, vypadáš.
Nevidělas ji odcházet? Neslyšelas, kam šla?
Bohužel ne.
Kdo to je?
Moiřin stalker.
Kecám. Uchází se o práci. Když ho sem pustím, nosí mi tyhle dobroty.
Budeš mít zkažené zuby.
To je super, že jsi zpátky.
Měj se.
- Kreténe. - Já to slyšel.
Tos měl slyšet.
Do prdele. Proto jsem nechtěla, aby s ní mluvil tisk.
„Matka s miminkem byly svědky vraždy.“
Vždyť jsme je k ní dovedli.
Možná ji tam viděli a pak ji v médiích poznali.
Byla náš jediný svědek. Tak co teď?
Potřebujeme čas.
Měli jste čtyři měsíce.
A možná taky víc lidí.
Dneska se vrací Carl.
- Mohlas nás na to připravit. - Na Carla se připravit nedá.
Ježiši, Carle!
Chtěla jsi mě vidět.
Před hodinou.
Šéfinspektore Bruci.
Carle. Vítej zpátky.
Rád tě vidím. Vypadáš…
Děsivě?
Ne úplně dobře.
Promiň, že jsem neumřel.
Smířím se s tím.
- Vážně jsme rádi, že jsi zpátky. - Tomu tak budu věřit.
Musíme probrat Leith Park.
Vím o něm vše. Byl jsem tam.
- Mluvím o vyšetřování. - Já taky.
Tipuju, že z úlomků zdi jste vůbec nic nezjistili,
nemáte DNA ani otisky, kromě mých, Hardyho a Andersona,
žádné záznamy z kamer a ani spolupracující svědky. Že jo?
O svědka jsme právě přišli.
Ty jo.
Odvádíš skvělou práci.
To místo bylo bez poskvrnky. Byla to práce profíka.
- Profík by nás nenechal žít. - Přijela posila.
- Jak to víš? - Byl jsem tam.
- Viděls střelce? - Ne.
No nic. Jsem zpátky.
Vezmu si od tebe Wilsonovou a Clarka a začneme od začátku.
Sežeň si svůj…
Rád jsem tě viděl, Carle.
Omlouvám se.
- Nemůžeš to vyšetřovat. - Vím. Chtěl jsem vidět ten pohled.
Přemýšlel jsi, proč tě lidi nesnáší?
Ne.
No a?
Nepřekročil brankovou čáru.
Uznal ho rozhodčí.
Ne, uznal ho jeho asistent.
Jo, takže to byl gól.
Ne, uznal ho, protože byl Rus.
Proč by to kurva dělal?
Probíhala studená válka. Rusáci nás nenáviděli.
Jasně, ale Němce víc. Vždyť byl rok 1966.
Bylo 20 let po válce. A navíc…
Navíc co?
Navíc Němci porazili Sověty v semifinále.
Ten asistent se chtěl pomstít.
I kdyby byly ty konspirační kecy o skotských fanoušcích pravda,
je to irelevantní, protože Anglie dala gól.
- Vyhráli jsme 4:2. - Jo.
Protože Němci chtěli vyrovnat,
což neměli, protože váš třetí gól nebyl platný.
- Co mi řekneš na tohle? - Už to pusť.
Vyhráli jsme. Nech to plavat.
- Dobré ráno. - Vydržte.
To je přesně to, co nesnášíme. Jak komentátoři omílají rok 1966.
Ne, nesnášíte to, že Anglie vyhrála a vy stojíte za hovno.
Nekvalifikujete se, natož abyste vyhráli.
Ty vole, i Uruguay před vámi dvakrát vyhrála.
A vidíš snad, že by se tím po 60 letech chvástali?
Inspektor Hardy, šéfinspektor Morck.
Anderson. Kde máte zbytek?
Tipuju, že na cestě. Co tu máme?
Mrtvý muž, nejspíš šedesát let. Snažil jsem se nepřibližovat.
- Jak víte, že je mrtvý? - Je to jasné.
- Jasné? - Ten zápach, pane, a taky…
- Pojďte a pochopíte. - Co vás sem přivedlo?
Telefonát.
Dcera toho muže nám volala,
že jí otec nebere telefon.
Dveře byly otevřené.
- Otevřené, nebo odemčené? - Otevřené.
- Co myslíš? Počkáme na kluky? - Takže vy nejste ze zásahovky?
Byli jsme poblíž. Můžeme to omrknout?
Tak jdeme na to.
Tělo je v křesle.
Zkontroloval?
Ano, zkontroloval.
Jsou otevřená? Zavřená? Zamčená? Rozbitá?
Jsou tu další dveře? Vloupali se sem?
Cokoli jiného, než že to tu kurva smrdí.
Protože to přece všichni víme.
Řekli mi, abych počkal na tým.
Tak běžte čekat ven. Nebo byste se mohl něčemu přiučit
a jít to zkontrolovat. Začněte v kuchyni.
Pane.
A na nic nesahejte.
Ty jsi mi skvělý mentor.
Já vím. Je to dar.
Anderson, pane.
Jak dlouho tuhle práci děláte? Měsíc?
Tři, pane.
Řeknu ti, že máloco člověku přidá tolik křížků jako přestřelka.
Totálně to posrali.
Nejdřív se vecpali někam, kam neměli.
A nakonec vlítli přímo do léčky.
Mě by zajímalo, proč se tam vůbec objevili.
Protože Morck si nedokáže pomoct. Je…
To je to auto?
Stačí ano, nebo ne.
To, ze kterého podle svědkyně vylezl ten střelec?
Ano, ale už není svědkyní.
- Vzala to zpět, ale pořád je. - U soudu vypovídat nemůže.
Ale my nejsme u soudu.
Co je tohle?
Co je co?
Kde je nejbližší Mekáč?
Kousek od stanice.
Ne tady.
Poblíž Leith Parku.
Jeden je na Market Road.
Viděli jste záznamy z kamer?
Tak jo. Pojďte sem.
Co je tohle?
- To může být kohokoli. - To jo.
Forenzní to nevzalo.
Tak to je už druhý průser.
Co dalšího vidíš? Ty taky nic?
Obal na hranolky a kelímek. Než tam přijel, nebyly tam.
Chtělo by to zkouknout záznamy, jestli si muž v černém nekupuje milkshake.
Proč by střelec odešel a pak se vrátil?
Špatná otázka. Proč by tam zůstával?
Střelec sledoval, kdo tam dorazí.
Jak to víš?
Máte snad jiné vysvětlení?
Operujeme s tím, že jde o dva různé zločiny.
Střelba a pobodání.
- To bych vám nedoporučoval. - Proč ne?
Protože by šlo o dva případy,
ve kterých jste se nikam neposunuli.
Soustřeďte se na střelce a na to, co ten den dělal.
Máte to všechno tady.
A zkontrolujte záznamy kamer z toho Mekáče.
Prosím.
Počet vražd stoupá.
Parlament nás obviňuje, že nám toho proklouzlo příliš.
Tak to bychom se měli při řešení případů víc snažit. Začnu hned.
- To je vše? - Moiro…
Jako vážně, Jonathane? I ty?
Nikdo tě z ničeho neviní. Jenom vedeme rozhovor.
O tom, proč má Moiřino oddělení tak nízký počet vyřešených případů?
Nesouhlasíš s těmi čísly?
Souhlasím. Ale náš vyšetřovací tým nemá dostatek pracovníků.
Máme dva forenzní experty na celé oddělení.
Finanční situaci znám.
Oni se bojí hlavně o to, jak to vnímá veřejnost.
To není můj problém ani součást mé práce.
Já musím řešit případy a jak utratit peníze, které ani nemám.
Určitě jsi slyšela o tom Windleyho případu z Aberdeenu.
Jen to, co jsem četla.
Policista, který už je v důchodu, ten případ odmítl pustit.
Šestnáct let byl nevyřešený.
Až najednou našli shodu DNA z jejího oblečení.
Už se těším na ten podcast.
Přesně tak. To na nás vrhá dobré světlo.
Dlouho mu to procházelo, ale zavřeli ho.
Osobně jsem radši, když je zavřeme mnohem dřív.
Ministerstvo navrhuje založení nového oddělení.
Soustředilo by se na podobné případy, které by mohly sloužit veřejnému zájmu.
Neslouží náhodou veřejnému zájmu vyřešení všech případů?
Jsi skvělá policistka, Moiro,
ale občas zapomínáš na širší úhel pohledu.
Hele, musíme řešit případy ze současnosti,
ne z dob před mým narozením.
Nemám dost detektivů na tuhle práci, natož na nové oddělení.
Asi bych měl říct, že oddělení bude mít vlastní rozpočet.
Jaký rozpočet?
Obrovský.
Záleží na vybraných případech. Čím důležitější, tím lepší.
Státní zastupitelství vytvořilo seznam možných případů.
A samozřejmě budete mít k ruce právníka.
Budu o všem rozhodovat? O penězích i případech?
Je to tvoje oddělení.
Tak to by asi šlo.
To jsem rád.
A napadá tě, komu bys tu práci svěřila?
To jsem já.
Byl jsem v kanceláři.
Nic se nezměnilo. Ostatní jsou pořád dementi.
Asi si odmakám svoje a kašlu na to.
A pak? Kdo ví? Třeba budu chodit za tebou.
Hádat se o fotbale.
Krásně to tu voní.
Už to bude.
Bylo to určitě náročné.
Převezmu to.
Pevně věřím, že těm, co spáchají násilný zločin,
to nikdy úplně neprojde.
Soud je možná zprostí viny,
ale ať už je to svědomí, karma nebo vesmír,
nakonec jsou tak či onak potrestáni za to, co udělali.
To byla Merritt Lingardová, prokurátorka případu Grahama Finche,
o kterém se rozhodne…
Nemusím snad sledovat ty blbosti?
Tak to jo.
Vyber si.
Jen to nesmí být o zločincích a soudech.
Ještě jste tady?
Ráda mu pomáhám. Už je připravený.
Jste moc hodná.
- Vezmu si kabát. - Můj bratr je dospělý muž.
Není to dítě.
To rozhodně není.
Není to žádné vaše mimino.
- Já vím. - Cože?
Vím, že to není moje mimino.
Tak se podle toho chovejte.
Jasně.
Martine!
- Nevím, co chceš po mně. - Můžeš to ztišit?
Můžu, ale to nejdřív řekni jemu.
Neplatím 500 liber měsíčně, aby mi tu krvácely uši.
- Stačí, že mi jí jídlo. - Neslyším tě.
Myslím to vážně. Chápu, proč nesnáší tebe. Ale proč i mě?
Snažím se makat.
Makat? Takže máš práci?
Neslyším tě.
- Děláš si prdel? - Byt je v plamenech.
- Tak určitě. Cítil bych kouř. - Tvůj pokoj je fakt hnus.
No a co? To je celé tohle místo.
Mohl bys zvednout prdel a uklidit.
- Martin není žádná služka. - Jenže já mám úkoly.
Biologii?
Ztiš to,
nebo ti všechno vyházím z okna ven.
Jsi kretén.
To není novinka.
NEZNÁMÝ ODESÍLATEL
AHOJ, MERRITT.
CHÁPEŠ, ŽE BY SES NEMĚLA PŘIBLIŽOVAT K SOUDU?
JSI ZLÝ ČLOVĚK.
SLOVO „SPRAVEDLNOST“ JE Z TVOJÍ ODPORNÉ PUSY SPROSTÉ SLOVO.
MNOHEM LEPŠÍ JE, KDYŽ SEDÍŠ U POČÍTAČE A OPÍJÍŠ SE.
- Dobré ráno. - Kdo jste?
Jsem Akram Salim. Čekám tu na vás.
Tak čekejte dál. Mám toho hodně.
Dělám na poloviční úvazek v administrativě a v IT,
ale rád bych byl převelen do vašeho oddělení.
- Mám zkušenosti ze Sýrie. - Dojděte na personální.
Prý nemáte volné místo, ale kdybyste mi věnovala chvilku…
V tom případě vám asi nepomůžu.
Jak se sem dostal?
Kde vzal visačku?
No, jenom…
Pracuje v IT. Tady nemá co dělat.
Ochutnejte, a pochopíte.
Zbav se ho.
Jste polda?
Proč myslíš?
Ta věc, co máte kolem krku. Zastřelil jste někoho?
Dneska ne.
Viděl jste mrtvoly?
Pár jo.
- Já viděl mrtvolu svého dědy. - Jo?
Pochcal se.
Ale nezabils ho ty?
Ne. Podle mámy ho zabilo pivo a brambůrky.
To je docela fajn smrt.
Cože? Moje vlastní oddělení?
Gratuluju.
To myslíš vážně?
Přišel s tím sám ministr.
- Vážně? - Jo.
Budeš procházet nevyřešené případy z celé země.
Státní zastupitelství vytvořilo seznam.
Vyber si, kterékoli chceš.
K dispozici bude i právní pomoc.
- Cože? Budu mít právníka? - Když budeš chtít.
A komu budu velet?
Jenom sobě.
Oddělení o jednom člověku?
Budeš mít kancelář a potřebné zdroje.
Potřebuju auto.
Nemůžeme ti jen tak dát auto. Tady nejsme v televizi.
Říkala jsi, že případy budou z celé země.
Co když bude z Invernessu? To mám jet autobusem?
Zkusím to zařídit.
Takže můžu náměstku šéfkonstáblovi potvrdit, že to bereš?
Kde je ta kancelář?
Q? Kde to sakra je?
Dole.
Dolní kanceláře mají čísla, Moiro.
Myslela jsem úplně dole.
To mě poser.
SPRCHY
Ty vole.
Ale jo. To bude fajn.
Už vás tam nemůžu pustit. Šéfová to zakázala.
Asi není moc na sladké.
Ale byly vážně luxusní.
To je recept mojí ženy.
Byla by ráda, že vám chutnají.
A díky za vaši laskavost.
Ještě budu potřebovat tu…
- No jasně. - Tu visačku.
Děkuju vám.
Hodně štěstí.
Do prdele, Rose!
Šéfová chce slyšet, co si vybereš nejdřív.
Super.
Na čem pracuješ?
Na tom, abych se vyspal.
Asi budeš potřebovat pomoc je všechny projít.
To máš pravdu.
To jsem nemyslela.
Do prdele.
Chci nový počítač a telefon na každém stole.
Staré telefony dejte sem.
V pohodě?
- Moiro? - Ahoj.
- Do prdele. - Ahoj.
Nečekáš, že projdu všechny spisy?
Máš si vybrat jednu.
Mám tam dokumenty za desítky let. Potřebuju tým.
Myslela jsem, že chápeš, že tým jsi jen ty. Dobrý jsi na to dost.
Ta velká televize jde do mé kanceláře a ta židle za můj stůl.
Jenom tu stěhujeme pár věcí.
Říkala jsi, že si to oddělení vyžádal sám ministr.
Že reputace policie visí na vlásku.
To je trochu přehnané.
Tak ho pozveme ke mně dolů, ne?
Sedneme si na záchodky a probereme to.
Dobře. Někoho ti přiřadím, abys na to nebyl sám. Dobře?
Ten prostor dole nejsou kanceláře.
Takže pokud ho můžeme nějak vylepšit…
- Jestli ti něco zbyde. - Nepokoušej mě.
Do konce týdne chci první případ.
Jo.
U Vrchního soudního dvora, soud číslo šest,
advokát Jejího Veličenstva proti Grahamu Finchovi.
Může mluvčí poroty povstat?
Dospěli jste k verdiktu?
Ano, dospěli.
A jaký je váš verdikt v případě obvinění z vraždy?
Obvinění nebylo prokázáno.
Pane Finchi,
porota vás zprostila viny a můžete opustit lavici obžalovaných.
Povstaňte.
Dámy a pánové, můžu?
Pro všechny zúčastněné šlo o velice emotivní případ.
Státní zastupitelství si přálo jiný konec,
takže teď zvážíme naše další kroky.
- Jeďte. - Kam?
Kamkoli. Prostě jeďte.
NEZNÁMÉ ČÍSLO A MÁŠ TO, TY SVINĚ.
ALE UŽ BRZY TO BUDE JEDNO, PROTOŽE TY BUDEŠ VŠEM FUK.
NAHLÁSILA JSEM TO. NAJDOU SI TĚ.
HAHA
Dobrý den.
Pane?
Tak jo. Zaberte!
Omlouvám se.
Kdo jste?
Poslali mě sem. Jsem váš nový asistent.
Akram Salim.
Konstábl Dixonová.
Mám pocit, že za to vděčím tobě.
Už jsi potkal Akrama?
To má být nějaký vtip?
Má velký zápal pro věc.
Takže bude jako osina v prdeli.
To si budete skvěle rozumět.
To si ze mě dělá…
- Akram, jo? - Ano, pane.
Neříkejte mi pane. Jsem Carl. Mám toho hodně. Čeká nás spousta práce.
Proto jsem tady, pane. Carle.
Fajn. V další místnosti je mop a kýbl. Je tu strašný bordel.
Pak půjdete nahoru a přinesete mi…
počítač a jednu z těch nových televizí. Dobře?
- To je všechno? - Prozatím jo.
Šéfinspektor Morck.
Ahoj. To jsem já.
Prý jsi spadl z postele. Našli tě na podlaze u okna.
Skotský vzduch by tě zabil.
- Ani náhodou. - Prosím.
Fakt tě o to prosím.
Něco vymyslíme. Tak jako vždycky. Slibuju.
Vážně vidím Carla Morcka?
Ahoj.
- Tati. - Ahoj.
Jsem doma.
Je tu někdo?
Claire?
Claire? Co se…
Volala jsem vám. Jdete pozdě.
Williame.
Ukážeš mi to?
Ne. To je v pořádku. Klid.
Co to je? Tátova loď?
Nevím, jak ty, ale já jsem fakt vyčerpaná.
Chtěla bych někam na chvíli zmizet.
Poznáme nové místo. Co ty na to?
Promiň, že jsem tu nebyla.
Hele! Co to kurva děláte?
Promiňte, chtěl jsem vědět, co děláte.
Jsou to tajné dokumenty.
Nahoře říkali, že jde o nové oddělení. Ale nic víc.
Četl jsem je a chápu.
- Četl jste je? - Ano.
- Jako všechny? - Spoustu z nich.
Velmi zajímavé případy. Vraždy, únosy, znásilnění, napadení.
- Spousta z nich jsou dobré záhady. - Dobré?
Stojí za to.
Doma v Sýrii máme spoustu takových případů.
Nevyřešených. Lidé, co zmizeli. Nikdo o nich nic neví.
Já byl jediný, koho zajímali.
- Pracoval jste pro policii? - Tak něco.
Tak něco?
No, je to…
Je to komplikované. Ale vy je vyřešíte?
Kdo ví?
- Na čem budete pracovat? - Nevím. Mám si jeden vybrat.
Spousta se dá vyřešit.
A to víte jak? Jen z toho, že jste je četl?
Vy to tak nemáte, když je čtete?
Někdy to prostě víte.
Já je nečetl.
Třeba bych vám mohl pomoct je přečíst.
To není vaše práce.
Dejte je pryč.
Hele,
jestli ty spisy umíte přečíst,
což vám očividně jde líp než vytírání,
mohl byste je roztřídit.
Do kategorií. Budeme tomu říkat…
administrativní práce.
- To zvládnu. - Super.
Jo, šéfová říkala, že máte parkovat vzadu.
Ne na místě pro invalidy.
…prý si mám vybrat a vyřešit nějaký důležitý nevyřešený případ.
Má to vrhnout dobré světlo na Moiru, což je blbost.
Ten rozpočet utratí za svoje lidi.
Podívej se na nás, kurva.
Ty chceš zabít sebe, já ostatní.
To jsme teda vážně dvojka.
Musíme spolu co nejdřív něco vymyslet.
Protože i když bych rád, nemůžu se vysrat na Jaspera ani na tebe.
Takže kromě toho, že tě udusím polštářem, nevím, jak dál.
Můžeš mi podat pivo.
A říct mi víc o tom tvém oddělení.
HLASOVÁ ZPRÁVA ZMEŠKANÝ HOVOR
NEZNÁMÉ ČÍSLO NOVÁ ZPRÁVA
NEZNÁMÉ ČÍSLO PŘED NÁMI SE NESCHOVÁŠ.
Ne!
Williame, ne. Nemůžeš za ní skočit. Je pryč.
Je pryč. Nech to plavat.
Williame! Nemůžeš za ní skočit.
Neměls ji tam házet.
Najdeme ji.
Pohřešuje se čtyři roky.
No a?
Je mrtvá.
Nemyslím si.
- To vám říká intuice? - To mi říká ten spis.
Ne, je to nesmysl.
Dobré ráno, Merritt.
Překlad titulků: Sebastian Jágr