‫מה הביא אותך לכאן?‬ ‫-בדיקה שגרתית.‬
‫הבת שלו התקשרה לתחנה בלנקסטר.‬
‫היא אמרה שאביה לא ענה לטלפון כמה ימים.‬ ‫הדלת הייתה פתוחה כשהגעתי, אז…‬
‫פתוחה או לא נעולה?‬
‫פתוחה.‬
‫- מצלמת גוף -‬
‫הגופה בכיסא.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני אנחש ניחוש פרוע‬ ‫ואגיד שזה כלי הרצח.‬
‫כן, הייתי אומר שהוא נדקר בראש.‬ ‫-בוא לא נקפוץ למסקנות, מפקח בילוש הארדי.‬
‫ייתכן שהוא נפל על הסכין במטבח שם‬
‫ואז מעד בחזרה לכיסא האהוב עליו.‬
‫ותפס את השמיכה תוך כדי כך?‬
‫זה הגיוני לגמרי, כן.‬ ‫-לפחות היה לו נוח.‬
‫ובאשר לסכין בראש שלו, היא יפהפייה.‬
‫אני חושב שהנשק הגיע מכאן.‬ ‫-אל תיגע בזה!‬
‫שים את הידיים שלך מאחורי הגב, כן?‬
‫כן, אדוני.‬
‫כמה זמן אתה בתפקיד? חודש?‬
‫שלושה, אדוני.‬
‫אם לשפוט לפי העציץ בחוץ,‬ ‫זה אותו מספר הפעמים שהקאת.‬
‫זה הריח, אדוני.‬
‫זה לא כזה מסובך. תפתח חלון.‬
‫בדקת אותם בכל מקרה, נכון?‬
‫בדקתי אותם?‬
‫כן, האם בדקת אותם?‬
‫הם פתוחים? סגורים? נעולים? שבורים?‬
‫יש עוד דלת? נראה שפרצו פנימה?‬
‫משהו חוץ מ"אוי, זה מסריח",‬
‫דבר שאנחנו כבר יודעים.‬
‫הורו לי לחכות לצוות.‬
‫אז צא החוצה וחכה,‬
‫או שאתה יכול ללמוד משהו‬ ‫בכך שתבדוק את כל זה עכשיו.‬
‫תתחיל במטבח, כן?‬
‫אל תיגע בכלום!‬
‫אתה ממש מנטור מדהים.‬
‫אני יודע. זה כישרון.‬
‫- מחלקה Q -‬
‫יש לך הודעה חדשה אחת.‬
‫אני יודע שאת מקשיבה להודעות האלה.‬
‫אני יודע שאת מעמידה פנים‬ ‫שהן לא מפריעות לך,‬
‫כפי שאת מעמידה פנים שאת צדיקה.‬
‫את לא צדיקה, מריט.‬
‫את כלבה מניפולטיבית ואנוכית,‬
‫ובקרוב מאוד, אני אמצא אותך,‬
‫אקרע לך מהחזה את הלב השחור שלך,‬ ‫ואכריח אותך לאכול אותו.‬
‫אז תיהני מאחרון…‬
‫אז זה היה רק צירוף מקרים,‬
‫שביום לפני שהיא תכננה לעבור לדירה חדשה,‬
‫אשתך, נסערת בעליל, ברחה ממסעדה‬
‫שבה נראיתם שניכם מתווכחים קודם לכן,‬
‫וכשהגעת הביתה, היא נפלה במדרגות,‬
‫מה שגרם לשני שברים בירך,‬
‫לפרק יד שבור, לחתכים מרובים,‬
‫וגם לפגיעת הראש הקשה שהרגה אותה.‬
‫מר פינץ',‬
‫אתה לא רואה מה שכולנו רואים בצורה ברורה?‬
‫שברור שהאישה הזאת לא נפלה.‬
‫היא נדחפה‬
‫על ידך.‬
‫אחרי שאתה ואשתך רבתם בארוחת הערב,‬
‫כשגילית שהיא תכננה לעזוב אותך,‬
‫אתה, אם אצטט את המשפחה שלך,‬
‫"איבדת שליטה", ודחפת אותה במורד המדרגות.‬
‫לא דחפתי אותה במדרגות.‬ ‫-כן, דחפת.‬
‫מצאתי אותה!‬
‫בתחתית המדרגות.‬
‫מתה.‬
‫מעוותת.‬
‫אני לא יכול לעצום את עיניי‬ ‫בלי לראות אותה ככה.‬
‫לא הרגתי את אשתי,‬
‫בכוונה או בטעות.‬
‫אהבתי אותה.‬
‫ואם היא לא הייתה מרוצה ממני,‬ ‫או מהנישואים שלנו, כפי שאת רומזת עכשיו…‬
‫לא ידעתי על זה.‬
‫אשתי הצילה את חיי.‬
‫היא הפכה אותי לאדם טוב יותר.‬
‫עכשיו…‬
‫אני אבוד.‬
‫כשההגנה לא מתנגדת למשהו‬ ‫שבדרך כלל מתנגדים אליו,‬
‫אפשר לשער שזו מלכודת.‬
‫ליאם.‬ ‫-אבל את המשכת.‬
‫מישהו עם יותר ניסיון‬ ‫אולי היה מבין מה קורה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫על כך שפינץ' היה כל כך אלים‬ ‫שברור שהוא דחף את אשתו במדרגות.‬
‫הפרקליט שלו פשוט ישב שם ושתק.‬
‫אפילו פינץ' שם לב.‬
‫אולי הוא לא התנגד כי זה רלוונטי.‬
‫רלוונטי וקביל אלו דברים שונים.‬ ‫-זה תלוי איך זה נשמע.‬
‫המושבעים שמעו שהוא אהב את אשתו.‬
‫הייתי אמור להראות לך את הדרך,‬ ‫לא לעזור לך לקפוץ לתהום.‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫זאת היה העמדת פנים. פינץ' דיבר שטויות.‬
‫הוא צריך לזכות בפרס השחקן הטוב.‬ ‫הוא כמעט גרם לי לבכות.‬
‫הוא לא טועה.‬
‫הוא עדיין כועס שנתת לי את התיק הזה ולא לו.‬
‫טוב, אולי. אבל עדיין…‬
‫את מגזימה לפעמים.‬ ‫והיום היה דוגמה מושלמת לכך.‬
‫מה הייתי אמורה לעשות?‬
‫לא השארת לי ברירה.‬ ‫לא הרשית לי להשתמש בראיות של קירסטי.‬
‫היא לא התכוונה לעזור לך.‬ ‫היא הייתה מחמירה את המצב.‬
‫בלעדיה, לא היו ראיות.‬
‫יש מספיק ראיות.‬
‫היה לך, במילותייך שלך,‬ ‫תיק שבלי ספק תנצחי בו.‬
‫ואז אמרת למושבעים כמה את משוכנעת‬
‫שהאיש שעומד בדוכן הנאשמים הוא רוצח.‬
‫ברגע שהמושבעים יהיו לבד בחדר,‬ ‫עובדות המקרה יהפכו לנושא היחיד,‬
‫לא עד כמה הרוצח מרגיש רע,‬ ‫או עד כמה הוא אהב את הקורבן שלו.‬
‫אף אחד לא יכול לומר מה יעשה חבר מושבעים.‬
‫אני רק אומרת שהם יודעים שהוא עשה זאת.‬ ‫-כן?‬
‫או שאת פשוט מצפה מהם לחשוב שאת צודקת?‬
‫התכוונתי להציע לך להצטרף אליי למשקה, אבל…‬
‫אני חושב שאוותר על הרעיון הזה.‬
‫- רחוב מלוויל‬ ‫תחנת אוטובוס -‬
‫קארל מורק?‬
‫ד"ר סוננברג.‬
‫אני ד"ר אירווינג. ד"ר סוננברג שברה את הירך‬ ‫ואני ממלאת את מקומה.‬
‫אתה נכנס או לא?‬
‫ד"ר סוננברג שברה את הירך במשחק טניס?‬
‫תקרית בגינה, זה מה שאמרו לי.‬
‫קדימה, תנסה.‬
‫השארתי את המחבט שלי בבית.‬
‫הם למטרה טיפולית.‬
‫מועכים אותם.‬
‫זה מרגיע.‬
‫זה עובד?‬ ‫-תנסה.‬
‫תשמור את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫את לא אמורה לשאול אותי שאלות?‬
‫אני יכולה. או שנוכל להמשיך לשבת כאן.‬ ‫אלה 50 הדקות שלך.‬
‫ואני הייתי מוכן לצלול‬ ‫לתוך הילדות האומללה שלי.‬
‫אני הרבה יותר מתעניינת בבגרות האומללה שלך.‬
‫"איך אתה מרגיש, קארל?"‬
‫יותר כמו, "איך ההרגשה לחטוף כדור, קארל?"‬
‫שמעתי שמתארים את זה‬ ‫כמו 100 עקיצות דבורים באותו מקום.‬
‫אם הדבורים היו בוערות ועפות לך‬ ‫לתוך הפנים במהירות כפולה ממהירות הקול.‬
‫אפשר לתאר את זה ככה, בטח.‬
‫את לא נראית כמו פסיכולוגית.‬
‫היית מעדיף שיהיה לי זקן?‬
‫זה ייתן לנו משהו לדבר עליו.‬ ‫-יש לנו הרבה על מה לדבר.‬
‫אני פשוט לא מבין‬ ‫את הצורך בכל זה. באמת שלא.‬
‫אתה לא רוצה להיות כאן?‬
‫זה בסדר. גם אני לא.‬ ‫זו עבודה מחורבנת לדבר איתכם.‬
‫לא נשמע שאת אוהבת את העבודה שלך.‬ ‫-אתה היית רוצה לדבר עם עצמך?‬
‫צודקת.‬
‫בסדר.‬
‫נמאס לי מהשאלה, "איך זה מרגיש כשיורים בך?"‬
‫תשאלי אותי שאלה אחרת.‬ ‫-אתה מרשה לי?‬
‫נראה איך זה הולך.‬
‫קראתי בתיק שלך‬ ‫שאתה לוקח כדורים נגד דיכאון.‬
‫זה בתיק שלי?‬ ‫-בין שאר הדברים.‬
‫כמו מה?‬ ‫-רק הצצתי בו.‬
‫האם הרגשת מדוכא, קארל?‬
‫לא יותר מהרגיל.‬
‫אם היו יורים לי בפנים,‬ ‫אולי הייתי מרגישה מדוכאת.‬
‫אולי הייתי מרגישה כועסת.‬ ‫-לא אני.‬
‫אז הכול בסדר?‬ ‫-מבחינתי, כן.‬
‫אז אין צורך שאשאל על חרדה או בעיות שינה‬
‫כי, כמובן, לא חווית שום דבר מזה.‬
‫אני גם ככה לא ישן הרבה.‬
‫אז אנחנו סתם מבזבזים את הזמן שלנו.‬
‫אלה המילים שלך, לא שלי.‬
‫בסדר. אני מבין את הכוונה שלך‬ ‫לגבי שיחות עם שוטרים.‬
‫באמת? את מתכוונת לאכול את זה מולי?‬
‫זו שעת ארוחת הצהריים שלי,‬ ‫אבל רציתי לפנות זמן בשבילך.‬
‫זה היה לפני ששמעתי כמה טוב אתה מתקדם.‬
‫אמרתי שהבנתי אותך.‬
‫קארל, האמת היא שמחשב‬ ‫יכול להגיד לך באותה הקלות‬
‫שאחרי התקרית בלית' פארק,‬
‫יהיו לך בעיות‬ ‫באינטראקציה עם בני אדם אחרים.‬
‫ובשלב מסוים, אולי תזדקק לעזרה.‬
‫היו לי בעיות עם בני אדם הרבה לפני שירו בי.‬
‫כן.‬
‫נראה שהביטוי "תסביך עליונות"‬ ‫הוא הנושא המרכזי בתיק האישי שלך.‬
‫זה התיק שבקושי הצצת בו, כן?‬
‫לא אמרתי "בקושי".‬
‫האם אתה נעלה מאנשים אחרים, קארל?‬
‫זה רף נמוך, לא?‬
‫ואו.‬
‫כעת אקרא מתוך הצהרה‬ ‫שנכתבה על ידי קרוליין קר, עדה.‬
‫"בבוקר ה-17 באוקטובר‬
‫"הלכתי עם בני בן השמונה חודשים‬ ‫דרך לית' פארק‬
‫"כשהבחנתי בגבר בבגדים כהים נכנס‬ ‫דרך הדלת האחורית לדירה מספר 226.‬
‫"כחמש דקות לאחר מכן‬ ‫ראיתי את האיש יוצא מהדירה‬
‫"והולך אל מכונית כחולה קטנה‬ ‫מדגם שלא הצלחתי לזהות."‬
‫זו הייתה ההצהרה שלך לפני ארבעה חודשים.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל עכשיו שהיה לי קצת זמן לחשוב על זה,‬
‫אני לא בטוחה שזו אותה דירה.‬
‫אמרת בהצהרה שלך שאת בטוחה.‬
‫אני חושבת שטעיתי.‬
‫קרוליין, שוטר מת.‬
‫שוטר אחר משותק.‬
‫ואני מאוד מצטערת.‬
‫אם מישהו איים עלייך, אמר לך לשנות‬ ‫את ההצהרה שלך, נוכל להגן עלייך.‬
‫אף אחד לא איים עליי.‬ ‫חשבתי שאני בטוחה, אבל אני לא.‬
‫קרוליין, ראית את האיש.‬ ‫-לא. רק חשבתי שראיתי.‬
‫אני מצטערת מאוד.‬
‫אלוהים, אני לא חושבת שאני מוכנה‬ ‫שתחזור כל כך מהר, קארל.‬
‫שלום, רוז.‬
‫הפנים שלך לא נראות רופסות.‬ ‫-סליחה?‬
‫חשבתי שצד אחד של הפנים שלך יהיה… רופס.‬
‫לא חטפתי שבץ. ירו בי.‬
‫יש צלקת או משהו?‬
‫נכנס מכאן, יצא משם.‬
‫נחמד.‬
‫לפחות אתה לא צריך‬ ‫קסדה קטנה כמו האחיין שלי.‬
‫היא נמצאת?‬ ‫-אני נראית לך כמו עוזרת אישית?‬
‫כן, בהחלט.‬
‫אולי ראית אותה עוזבת,‬ ‫אולי שמעת לאן היא הולכת.‬
‫סליחה.‬
‫מי זה?‬
‫הסטוקר של מוירה.‬
‫לא, הוא רק מחפש עבודה. הוא מביא לי‬ ‫את אלה אם אני נותנת לו לשבת שם.‬
‫הם יגרמו לשיניים שלך להירקב.‬
‫איזה כיף שחזרת, קארל.‬
‫נתראה.‬
‫שמוק.‬ ‫-שמעתי את זה.‬
‫קיוויתי שתשמע.‬
‫לעזאזל! לכן רציתי שהיא לא תוזכר בתקשורת.‬
‫"אימא ותינוק בעגלה עדים לרצח."‬
‫אנחנו למעשה הובלנו אותם לדלת שלה.‬
‫היא גרה בשכונה, אולי הם ראו אותה בזירה‬ ‫וזיהו אותה מאוחר יותר.‬
‫היא הייתה העדה היחידה שלך. אז מה עכשיו?‬
‫אנחנו פשוט צריכים זמן.‬
‫היו לך ארבעה חודשים.‬
‫ואולי עוד כוח אדם.‬
‫פקד בילוש מורק חזר היום.‬
‫לא יכולת לתת לנו זמן להתכונן?‬ ‫-אי אפשר להתכונן לקארל.‬
‫אלוהים, קארל!‬
‫ביקשת לראות אותי.‬
‫לפני שעה.‬
‫פקד בילוש ברוס.‬
‫קארל. ברוך שובך.‬
‫טוב לראות אותך. אתה נראה…‬
‫כמו חרא?‬
‫לא עד כדי כך טוב.‬
‫מצטער שלא מתתי, לוגן.‬
‫אני אתגבר על זה.‬
‫אנחנו שמחים שחזרת.‬ ‫-אני מניח שב"אנחנו" את מתכוונת לאף אחד.‬
‫אנו צריכים לדבר על לית' פארק.‬ ‫-אני יודע הכול על זה. הייתי שם.‬
‫התכוונתי לחקירה.‬ ‫-גם אני.‬
‫אני משער שלא הצלחתם‬ ‫להפיק כלום מהרסיסים שנמצאו בקיר.‬
‫אין טביעות אצבע או דנ"א חוץ משלי‬ ‫של מפקח בילוש הארדי ושל אנדרסון,‬
‫אין תיעוד מועיל ממצלמות האבטחה,‬ ‫ואין עדים שמשתפים פעולה. נכון?‬
‫הייתה לנו עדה אחת עד לפני חמש דקות בערך.‬ ‫-ואו.‬
‫תמשיך בעבודה הטובה.‬
‫ניקו את המקום מבעוד מועד.‬ ‫זה נראה מתוכנן מראש, אורגן על ידי מקצוען.‬
‫מקצוען לא היה משאיר‬ ‫את הארדי או אותי בחיים.‬
‫התגבורת הגיעה.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫הייתי איתם.‬ ‫-ראית את היורה?‬
‫לא.‬ ‫-טוב, חזרתי,‬
‫אז אקח את וילסון וקלארק ממך‬ ‫ופשוט נתחיל מחדש.‬
‫תשיג משלך…‬
‫נפלא לראות אותך, קארל.‬
‫סליחה.‬
‫אתה לא יכול לחקור את האירוע שבו ירו בך.‬ ‫-אני יודע, רק רציתי לראות את המבט שלו.‬
‫האם אי פעם תהית למה אנשים שונאים אותך?‬
‫לא.‬
‫בסדר, אז?‬
‫אז הכדור לא עבר את הקו.‬
‫השופט נתן להם את זה.‬
‫לא, הקוון נתן.‬
‫כן, אז זה היה שער.‬
‫לא, הוא נתן את זה כי הוא היה רוסי.‬
‫למה לעזאזל שהוא יעשה את זה?‬
‫זו הייתה המלחמה הקרה.‬ ‫הרוסים המזוינים שנאו אותנו.‬
‫כן, אבל הם שנאו את הגרמנים עוד יותר.‬ ‫אנו מדברים על 1966.‬
‫זה היה 20 שנה אחרי המלחמה. ובנוסף…‬
‫ובנוסף מה?‬
‫בנוסף, הגרמנים ניצחו‬ ‫את הסובייטים בחצי הגמר.‬
‫אז הקוון רצה לסגור חשבון, נכון?‬
‫גם אם משהו מקשקוש הקונספירציה‬ ‫של אוהדי סקוטלנד היה נכון,‬
‫זה לא רלוונטי, כי אנגליה הבקיעה שוב.‬
‫ניצחנו 4-2. פשוט וקל.‬ ‫-כן.‬
‫זה בגלל שהגרמנים לחצו על שוויון,‬
‫דבר שלא היו צריכים לעשות,‬ ‫כי השלישי מעולם לא היה צריך להיות שער.‬
‫מה דעתך על זה?‬ ‫-אני אומר שתתגבר על זה.‬
‫ניצחנו. למה שלא תרד מזה?‬
‫בוקר טוב, רבותיי.‬ ‫-רק רגע, אחי.‬
‫זו הגישה המזוינת שאנחנו שונאים.‬ ‫פרשנים ממשיכים לדבר על 1966.‬
‫אתה שונא את העובדה שאנגליה ניצחה,‬ ‫ואתם לעולם לא תנצחו כי אתם גרועים.‬
‫לגמר אתם לא מגיעים, שלא לדבר על לנצח.‬
‫אורוגוואי המזוינת ניצחה פעמיים‬ ‫לפני שאנגליה ניצחה.‬
‫אתה לא רואה אותם‬ ‫מתרברבים 60 שנה מאוחר יותר.‬
‫מפקח בילוש הארדי, פקד בילוש מורק.‬
‫אנדרסון, אדוני. איפה שאר הצוות?‬
‫בדרך, אני מניח. מה יש לנו?‬
‫גבר מת. בן 60, למיטב הערכתי.‬ ‫לא התקרבתי יותר מדי.‬
‫איך אתה יודע שהוא מת?‬ ‫-זה די ברור.‬
‫ברור?‬ ‫-הריח, אדוני, ו…‬
‫אני חושב שתדעו כשתראו אותו.‬ ‫-מה הביא אותך לכאן?‬
‫בדיקה שגרתית.‬
‫הבת שלו התקשרה לתחנה בלנקסטר.‬
‫היא אמרה שאביה לא ענה לטלפון כמה ימים.‬
‫הדלת הייתה פתוחה כשהגעתי, אז…‬
‫פתוחה או לא נעולה?‬ ‫-פתוחה.‬
‫מה דעתך? לחכות לצוות?‬ ‫-אז אתם לא יחידת התגובה?‬
‫היינו בסביבה. חשבתי שנעיף מבט. זה בסדר?‬
‫אז נעשה את זה.‬
‫הגופה בכיסא.‬
‫בדקתי אותם?‬
‫כן, האם בדקת אותם?‬
‫הם פתוחים? סגורים? נעולים? שבורים?‬
‫יש עוד דלת? נראה שפרצו פנימה?‬
‫משהו חוץ מ"אוי, זה מסריח",‬
‫דבר שאנחנו כבר יודעים.‬
‫הורו לי לחכות לצוות.‬
‫אז צא החוצה וחכה, או שאתה יכול ללמוד משהו‬
‫בכך שתבדוק את כל זה עכשיו. תתחיל במטבח.‬
‫אדוני.‬
‫אל תיגע בכלום!‬
‫אתה ממש מנטור מדהים.‬
‫אני יודע. זה כישרון.‬
‫אנדרסון, אדוני.‬
‫כמה זמן אתה בתפקיד? חודש?‬
‫שלושה, אדוני.‬
‫אני אומר לך, אין כמו קרב יריות‬ ‫כדי לגרום לך להזדקן בבת אחת.‬
‫זאת הייתה פשלה מזוינת.‬
‫ראשית, הם מגיעים לזירה שאפילו לא שלהם.‬
‫ואז הם צועדים ישר לתוך מארב מזוין.‬
‫השאלה האמיתית היא למה הם‬ ‫החליטו להופיע מלכתחילה.‬
‫כי מורק לא יכול להתאפק. הוא צריך…‬
‫זאת המכונית?‬
‫תענו פשוט כן או לא.‬
‫זו המכונית שהעדה אמרה‬ ‫שהיא ראתה את היורה יוצא ממנה?‬
‫כן, אבל היא כבר לא עדה.‬
‫היא חזרה בה, אבל היא עדיין עדה.‬ ‫-אי אפשר להשתמש בה, לא בבית המשפט.‬
‫אנחנו לא בתי המשפט, נכון?‬
‫מה זה כאן?‬
‫מה? איפה?‬
‫איפה מקדונלד'ס הכי קרוב?‬
‫יש אחד ליד התחנה.‬
‫לא כאן.‬
‫ליד לית' פארק.‬
‫יש אחד ברחוב מרקט.‬
‫בדקתם את מצלמות האבטחה שם?‬
‫בסדר. בואו הנה.‬
‫כמו מה זה נראה לך?‬
‫זה יכול להיות של כל אחד.‬ ‫-כן, יכול להיות.‬
‫זה לא תויג על ידי המז"פ.‬
‫אז אלה שתי פשלות.‬
‫מה עוד את רואה?‬
‫מה איתך?‬
‫התיק והכוס. הם לא היו שם‬ ‫לפני שהמכונית הגיעה לשם.‬
‫אולי מצלמות המעקב במקדונלד'ס‬
‫צילמו בחור לבוש בשחור קונה מילקשייק, לא?‬
‫למה שהיורה יעזוב את הזירה ואז יחזור?‬
‫שאלה לא נכונה. למה הוא נשאר?‬
‫היורה צפה על הבית כדי לראות מי יגיע.‬
‫איך אתה יודע את זה?‬
‫כי איזו סיבה אחרת יכולה להיות?‬
‫התאוריה שלנו היא שאלה שני פשעים נפרדים.‬
‫ירי ודקירה.‬
‫אני לא בטוח שכדאי להמשיך עם התאוריה הזו.‬ ‫-למה?‬
‫כי זה אומר שאלה שני פשעים נפרדים‬
‫שלא התקדמתם איתם.‬
‫תתמקדו ביורה.‬ ‫תתמקדו במה לעזאזל הוא עשה באותו יום.‬
‫יש לכם הכול כאן על הלוח.‬
‫ותבדקו את מצלמות האבטחה במקדונלד'ס.‬
‫בבקשה.‬
‫שיעורי הרצח עלו.‬
‫הפרלמנט הסקוטי מאשים אותנו‬ ‫בכך שלא מנענו מספיק פשעים.‬
‫אני מניחה שעלינו לעבוד קצת יותר קשה‬ ‫בפענוח פשעים. אני אתחיל מיד.‬
‫עוד משהו?‬ ‫-מוירה…‬
‫ברצינות, ג'ונתן? גם אתה?‬
‫אף אחד לא מאשים אותך בשום דבר.‬ ‫אנחנו רק מנהלים שיחה.‬
‫שיחה שהתחילה ב"מוירה, ספרי לנו‬ ‫מה קורה עם קצב הפענוח העלוב שלך?"‬
‫את לא מסכימה עם המספרים?‬
‫לגמרי לא, אבל יש לנו צוותי חקירות מיוחדים‬ ‫שעובדים בלי שוטרי זירת פשע.‬
‫רק שני מומחים לזיהוי פלילי בכל המחלקה.‬
‫אני מודע לבעיות הכלכליות.‬
‫אבל יש דאגה מסוימת‬ ‫לגבי איך הציבור תופס את זה.‬
‫תפיסה היא לא הבעיה שלי‬ ‫וגם לא של המחלקה שלי.‬
‫הבעיה שלי היא להבין איך להוציא כסף‬ ‫שאין לי על חקירות אמיתיות.‬
‫אני מניח ששמעת על פרשת וינדלי באברדין.‬
‫כל מה שאני יודעת זה מה שקראתי.‬
‫איזה שוטר, כיום בדימוס,‬ ‫שמעולם לא הפסיק לחקור.‬
‫מקרה שלא פוענח במשך 16 שנים‬
‫עד שהם מצאו התאמה‬ ‫לשרידי דנ"א שהיו על הבגדים שלה.‬
‫אני מתה לשמוע את הפודקאסט.‬
‫בדיוק. זה יצר רושם ציבורי טוב.‬
‫רוצח שנכנס לכלא‬ ‫שנים אחרי שחשב שהוא חמק מזה.‬
‫אישית, אני חושבת שעדיף‬ ‫שנעצור אותם מוקדם יותר.‬
‫בלשכת השר מציעים שנקים מחלקה חדשה.‬
‫כזאת שמתמקדת בבחינת מקרים דומים‬
‫שעשויים לשרת את האינטרס הציבורי.‬
‫האם פתרון כל מקרה‬ ‫אינו משרת את האינטרס הציבורי?‬
‫את שוטרת טובה, מוירה,‬
‫אבל לפעמים את שוכחת את התמונה הרחבה יותר.‬
‫אני צריכה לפתור את התיקים שעל השולחן שלי,‬ ‫ורצוי אתמול, לא תיקים מלפני שנולדתי.‬
‫אין יש לי מספיק בלשים לטפל בעומס הנוכחי,‬ ‫שלא לדבר על מחלקה חדשה.‬
‫עליי לציין שלמחלקה יהיה תקציב משלה.‬
‫איזה תקציב?‬
‫תקציב משמעותי.‬
‫תלוי בתיקים שתבחרי.‬ ‫ככל שפרופיל התיק גבוה יותר, זה טוב יותר.‬
‫פרקליטות המדינה ארגנה‬ ‫רשימת מקרים שכדאי לשקול.‬
‫וכמובן, יהיה לרשותך עורך דין.‬
‫יהיה לי שיקול דעת מלא‬ ‫לגבי כל זה, התיקים והתקציב?‬
‫זו המחלקה שלך.‬
‫אני מניחה שאוכל.‬
‫יופי.‬
‫מי לדעתך מתאים לתפקיד?‬
‫זה רק אני.‬
‫חזרתי היום לעבודה.‬
‫שום דבר לא השתנה. כולם מטומטמים.‬
‫אני חושב שאעשה‬ ‫את המינימום הנדרש ואסיים עם זה.‬
‫ואז, מי יודע? אולי פשוט אבלה איתך.‬
‫נתווכח על כדורגל.‬
‫מריח טוב.‬
‫זה כמעט מוכן.‬
‫זה היה יום ארוך, אני בטוחה.‬
‫אני אמשיך מכאן.‬
‫אני מאמינה בכל ליבי שמי שמבצע פשע אלים‬ ‫לעולם לא מצליח באמת להתחמק מעונש.‬
‫- מריט לינגרד‬ ‫המשפט של גרהם פינץ' -‬
‫בית המשפט עלול לשחרר אותם,‬ ‫אבל בין אם זה המצפון, קארמה, או היקום,‬
‫בסופו של דבר, בדרך זו או אחרת,‬ ‫הם נענשים על מה שהם עשו.‬
‫זאת הייתה מריט לינגרד,‬
‫התובעת הראשית במשפט גרהם פינץ',‬
‫שהגיע לסיומו…‬
‫אתה מצפה שאני אצפה בבולשיט הזה?‬
‫אני מבינה.‬
‫הבחירה שלך.‬
‫כל עוד זה לא קשור לפושעים או לבתי משפט.‬
‫את עדיין כאן.‬
‫בשמחה. הוא בסדר עכשיו.‬
‫זה נחמד מאוד מצידך.‬
‫אני אביא את המעיל שלי.‬ ‫-אחי הוא אדם בוגר.‬
‫הוא לא ילד.‬
‫כמובן.‬
‫אני אומרת שהוא לא התינוק שלך.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-מה?‬
‫אני יודעת שהוא לא התינוק שלי.‬
‫אז תתייחסי אליו בהתאם.‬
‫כן.‬
‫מרטין!‬
‫אני לא יודע למה אתה מצפה ממני.‬ ‫-אתה יכול להנמיך?‬
‫אני יכול, כן. אתה צריך לדבר איתו קודם.‬
‫אני לא משלם 500 ליש"ט בחודש‬ ‫כדי שהאוזניים שלי ידממו.‬
‫מספיק שהוא אוכל את כל האוכל שלי.‬ ‫-אני לא שומע אותך.‬
‫אני רציני. אני מבין שהוא שונא אותך.‬ ‫הוא באמת צריך להוציא את זה עליי?‬
‫אני מנסה לעבוד.‬
‫עבודה? אז יש לך עבודה?‬
‫אני לא שומע אותך.‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-הבית עולה באש.‬
‫לך תזדיין. הייתי מריח את העשן.‬ ‫-החדר הזה מגעיל.‬
‫אז מה? כל המקום הזה הוא חור.‬
‫טוב, אתה יכול להזיז את התחת ולנקות אותו.‬ ‫כי מרטין הוא לא עוזרת בית.‬
‫כן, טוב, יש לי שיעורי בית, אז…‬
‫ביולוגיה?‬
‫תנמיך את זה, או שאזרוק‬ ‫את כל מה שבחדר הזה מהחלון המזוין.‬
‫אתה שמוק.‬
‫כך אומרים לי שוב ושוב.‬
‫- שולח לא מזוהה -‬
‫- שלום, מריט. -‬
‫- את מבינה שאין לך מקום בבית משפט. -‬
‫- את לא אדם טוב. -‬
‫- המילה "צדק" היא מבישה‬ ‫כשהיא יוצאת מהפה המכוער שלך. -‬
‫- עדיף לך לשבת ליד המחשב ולהשתכר. -‬
‫בוקר טוב, גברתי.‬ ‫-מי אתה?‬
‫אני אכרם סלים. חיכיתי לפגוש אותך.‬
‫וההמתנה תימשך. אני עסוקה מאוד.‬
‫אני עובד במשרה חלקית באדמיניסטרציה,‬ ‫בעיקר במחשוב,‬
‫אבל קיוויתי אולי לעבור למחלקה שלך.‬
‫יש לי הרבה ניסיון בבית, בסוריה.‬ ‫-דבר עם מחלקת הגיוס.‬
‫כן. הם אומרים ששום דבר לא זמין,‬ ‫אבל אם רק תיתני לי רגע…‬
‫אז אני חוששת שאין משרה בשבילך.‬
‫איך הוא נכנס לכאן?‬
‫אני רואה אישור מעבר?‬ ‫-לא, הוא פשוט…‬
‫הוא עובד במחשוב.‬ ‫אסור לו להיכנס לחלק הזה של הבניין.‬
‫אם תנסי את אלה, את תביני.‬
‫תיפטרי ממנו.‬
‫אתה שוטר.‬
‫מי אומר?‬
‫הדבר הזה סביב הצוואר שלך. ירית במישהו?‬
‫היום, לא.‬
‫ראית גופות?‬
‫כמה.‬
‫ראיתי את סבא שלי מת.‬ ‫-כן?‬
‫הוא השתין על עצמו.‬
‫לא הרגת אותו, נכון?‬
‫לא. אימא שלי אמרה‬ ‫שהבירות והצ'יפס גמרו אותו.‬
‫אולי זו לא דרך רעה למות.‬
‫ואו. מחלקה משלי?‬
‫מזל טוב.‬
‫את צוחקת?‬
‫זו יוזמה של השר בעצמו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה תעבור על תיקים קרים מכל רחבי הארץ.‬
‫יש כאן רשימה מפרקליטות המדינה.‬
‫אתה יכול לבחור איזה תיק שאתה רוצה.‬
‫ואם תרצה, יהיה לך שם איש קשר.‬
‫איש קשר? איזה עורך דין?‬
‫אם תרצה.‬
‫על מי בדיוק אהיה אחראי?‬
‫רק אתה.‬
‫מחלקה שהיא רק אני?‬
‫יהיה לך משרד וגם כל המשאבים שאתה צריך.‬
‫אני אצטרך מכונית.‬
‫לא, אנו לא יכולים פשוט לתת לך מכונית.‬ ‫זה לא השעשועון "פחות או יותר".‬
‫אמרת שאעבור על תיקים בכל רחבי המדינה.‬
‫מה אם אקח תיק באינברנס?‬ ‫את מצפה שאסע לשם באוטובוס?‬
‫אבדוק מה אני יכולה לעשות.‬
‫אז אני יכולה לספר לסגן המפכ"ל שאתה בעניין?‬
‫איפה המשרד?‬
‫Q? איפה זה, לעזאזל?‬
‫למטה, בקומה התחתונה.‬ ‫-המשרדים בקומה התחתונה ממוספרים, מוירה.‬
‫התכוונתי, בקומה התחתונה תחתונה.‬
‫לעזאזל.‬
‫- אזור המלתחות -‬
‫אלוהים.‬
‫כן. זה מתאים.‬
‫אני לא יכולה להכניס אותך לפה יותר.‬ ‫פקודות של הבוסית.‬
‫מסתבר שהיא לא חובבת מתוקים.‬
‫הם היו מדהימים.‬
‫המתכון המיוחד של אשתי.‬
‫היא תשמח לדעת שאת אוהבת אותם.‬
‫ותודה על הכנסת האורחים שלך.‬
‫אני אצטרך את…‬
‫אה, כן.‬ ‫-…אישור המעבר, כן.‬
‫תודה.‬
‫בהצלחה.‬
‫פאק, רוז!‬
‫המפקדת מצפה לשמוע מה התיק הראשון שתבחר.‬
‫נהדר.‬
‫על מה אתה עובד?‬
‫עבדתי על לנמנם.‬
‫אתה בטח תצטרך עזרה כדי לעבור על כל זה.‬
‫את צודקת לגמרי.‬
‫זה לא מה שאני…‬
‫פאק.‬
‫אני רוצה מחשב חדש וטלפון חדש על כל שולחן.‬
‫ושימו את הטלפונים הישנים שלכם בפח הזה.‬
‫את בסדר?‬
‫מוירה?‬ ‫-היי.‬
‫פאק.‬ ‫-היי.‬
‫את לא מצפה ממני לעבור‬ ‫על כל התיקים האלה לבד.‬
‫אתה צריך לבחור רק אחד.‬
‫יש שם ראיות שנאספו לאורך עשרות שנים.‬ ‫אני אזדקק לצוות.‬
‫חשבתי שהבנת שזה רק אתה.‬ ‫אתה יותר ממסוגל לעשות את זה.‬
‫את הטלוויזיה הגדולה, למשרד שלי,‬ ‫והכיסא אל מאחורי השולחן שלי.‬
‫אנחנו רק מזיזים דברים.‬
‫אמרת שהשר עצמו ביקש את המחלקה הזאת.‬
‫שהמוניטין של המשטרה כולה בסיכון.‬
‫אני חושבת שזה מוגזם.‬
‫אז בואי נזמין אותו למשרד שלי, טוב?‬
‫נוכל לשבת על המשתנות ולדבר על זה.‬
‫בסדר. אמצא לך עוזר כדי להקל את הנטל, בסדר?‬
‫דרך אגב, זה לא היה אמור להיות משרד,‬
‫אז כל מה שתוכלי לעשות עם תקציב השיפוץ…‬
‫אם נשאר משהו.‬ ‫-אל תגזים.‬
‫ואני רוצה את התיק הראשון עד סוף השבוע.‬ ‫-כן.‬
‫בבית הדין הגבוה לצדק, אולם מספר שש,‬
‫התובע מטעם הוד מלכותה נגד גרהם פינץ'.‬
‫האם דוברת חבר המושבעים מוכנה בבקשה לקום?‬
‫האם הגעתם לפסק הדין?‬
‫כן.‬
‫ומה פסק הדין שלכם באשמת רצח?‬
‫מצאנו שהאשמה לא הוכחה.‬
‫מר פינץ'…‬
‫זוכית על ידי חבר המושבעים‬ ‫וכעת אתה משוחרר מדוכן הנאשמים.‬
‫בית המשפט.‬
‫גבירותיי ורבותיי, אם יורשה לי.‬
‫ברור שזה היה מקרה‬ ‫טעון מאוד לכל הנוגעים בדבר.‬
‫פרקליטות המדינה קיוותה להכרעת דין שונה.‬
‫ונשקול כעת את האפשרויות שלנו להמשך הדרך.‬
‫סע.‬ ‫-לאן?‬
‫לא משנה לאן. פשוט סע.‬
‫- מספר לא מזוהה: מגיע לך, כלבה. -‬
‫- אבל עוד מעט דברים כאלה‬ ‫כבר לא ישנו, כי את כבר לא תהיי. -‬
‫- דיווחתי על זה. הם ימצאו אותך. -‬
‫- מספר לא מזוהה: חחח -‬
‫שלום?‬
‫אדוני?‬
‫בסדר. תדחוף!‬
‫סליחה.‬
‫מי אתה?‬
‫נשלחתי מלמעלה. אני העוזר החדש שלך.‬
‫אכרם סלים.‬
‫הבלשית דיקסון.‬ ‫-למה אני מרגיש שעליי להודות לך על זה?‬
‫אני מבינה שפגשת את אכרם.‬
‫זאת בדיחה, כן?‬
‫הוא מאוד… להוט.‬
‫כן, שזה קוד לקוץ בתחת.‬
‫אז בוודאי תסתדרו נהדר.‬
‫את כזאת…‬
‫אכרם, כן?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫זה קארל. לא "אדוני".‬ ‫אני עסוק מאוד. יש הרבה מה לעשות.‬
‫לכן אני כאן, אדוני. קארל.‬
‫טוב. בסדר. יש מגב ודלי בחדר השני.‬ ‫המקום הזה מבולגן.‬
‫אחרי זה, אני רוצה שתעלה למעלה ותביא לי…‬
‫מחשב ואחת מהטלוויזיות החדשות האלה, כן?‬
‫זה הכול?‬ ‫-בינתיים.‬
‫פקד בילוש מורק.‬
‫היי. זה אני.‬
‫הם אמרו שנפלת מהמיטה.‬ ‫שמצאו אותך על הרצפה ליד החלון.‬
‫אתה לא יודע שהאוויר הסקוטי יהרוג אותך?‬
‫לך תזדיין.‬
‫בבקשה, חבר.‬
‫בשם אלוהים, בבקשה.‬
‫אנו נמצא פתרון, בסדר?‬ ‫כמו שאנו תמיד עושים יחד. אני מבטיח.‬
‫זה קארל מורק?‬
‫היי.‬
‫אבא.‬ ‫-היי!‬
‫שלום.‬
‫שלום?‬
‫קלייר?‬
‫קלייר? מה…‬
‫ניסיתי להתקשר אלייך. איחרת.‬
‫ויליאם.‬
‫אני יכולה לראות?‬
‫לא, זה בסדר. בעדינות.‬
‫מה זה? הסירה של אבא?‬
‫אני לא יודעת מה איתך, אבל אני כל כך עייפה.‬
‫אולי כדאי שניסע מכאן לזמן מה.‬
‫לשנות אווירה. מה דעתך?‬
‫אני מצטערת שלא הייתי פה.‬
‫היי! מה לעזאזל אתה עושה?‬
‫מצטער, אדוני. רציתי להבין מה אתה עושה.‬
‫אלה חסויים.‬
‫למעלה אמרו שזו מחלקה חדשה,‬ ‫אבל אף אחד לא אמר שהתיקים חסויים.‬
‫אבל עכשיו שקראתי אותם, אני מבין.‬ ‫-קראת אותם?‬
‫כן.‬
‫מה, את כולם?‬ ‫-הרבה מהם.‬
‫מקרים מעניינים מאוד.‬ ‫רציחות, חטיפות, אונס, תקיפות.‬
‫אני חושב שיש פה הרבה תעלומות טובות.‬ ‫-"טובות".‬
‫ראויות.‬
‫בבית, בסוריה, יש הרבה מקרים כאלה.‬
‫לא פתורים. אנשים נעלמים.‬ ‫אף אחד לא יודע על זה כלום.‬
‫ברוב הפעמים הייתי היחיד שחיפש.‬
‫מה, עבדת בשביל המשטרה?‬ ‫-בערך.‬
‫בערך?‬
‫טוב, זה…‬
‫זה מסובך. אתה תפענח אותם, את התיקים האלה?‬
‫מי יודע?‬
‫על מי מהם תעבוד?‬ ‫-אני לא יודע. אני אמור לבחור אחד.‬
‫יש הרבה תיקים שאפשר לפתור.‬ ‫-ואתה יודע את זה רק מקריאה שלהם, כן?‬
‫אתה לא יודע כשאתה קורא תיק?‬
‫לפעמים אפשר פשוט לדעת.‬
‫לא קראתי אותם.‬
‫אז אולי אוכל לעזור לך. לקרוא את כולם.‬
‫זה לא התפקיד שלך, נכון?‬
‫שים אותם בצד.‬
‫תראה,‬
‫מאחר שאתה מסוגל לקרוא תיקים,‬
‫ובבירור הרבה יותר טוב‬ ‫מכפי שאתה מנקה את הרצפה,‬
‫אולי תוכל למיין אותם בשבילי.‬
‫לקטלג אותם. נקרא לזה…‬
‫עבודה אדמיניסטרטיבית.‬
‫אני יכול לעשות את זה.‬ ‫-נהדר.‬
‫- פורד -‬
‫הבוסית אמרה שאתה צריך לחנות מאחור,‬
‫לא במקום החניה לנכים.‬
‫…ומסתבר שאני צריך לפענח‬ ‫איזה תיק קר ומתוקשר לבחירתי,‬
‫כל עוד זה יגרום למוירה להיראות טוב,‬ ‫וזה, כמובן, בולשיט,‬
‫כי היא תבזבז את התקציב על היחידה שלה.‬
‫תסתכל עלינו, לעזאזל.‬
‫אתה רוצה להתאבד. אני רוצה להרוג את כולם.‬
‫מדברים על אחת ועוד אחת שווה אפס.‬
‫אנחנו צריכים למצוא פתרון, יחד ובקרוב.‬
‫כי, למרות שהייתי רוצה,‬ ‫אני לא יכול לוותר על ג'ספר וגם עליך לא.‬
‫אז מלבד שאחנוק אותך עם כרית,‬ ‫אני לא יודע מה נעשה.‬
‫אתה יכול לתת לי אחת מהבירות האלו…‬
‫ולספר לי עוד על המחלקה החדשה.‬
‫- סטפן ברנס, הודעה קולית‬ ‫קלייר מארש, שיחה שלא נענתה -‬
‫- מספר לא מזוהה, הודעה חדשה -‬
‫- מספר לא מזוהה: את לא יכולה להסתתר. -‬
‫לא!‬
‫ויליאם, לא.‬ ‫אתה לא יכול לקחת אותו בחזרה. הוא נעלם.‬
‫הוא נעלם. אתה לא יכול לקחת אותו בחזרה.‬
‫ויליאם! אתה לא יכול לקחת אותו בחזרה.‬
‫לא היית צריך לעשות זאת.‬
‫- פרטי נעדר/ת -‬
‫נוכל למצוא אותה.‬
‫היא נעדרת כבר ארבע שנים.‬
‫אז?‬
‫היא מתה.‬
‫אני לא חושב כך.‬
‫זה מה שתחושת הבטן שלך אומרת לך?‬
‫זה מה שהתיק אומר לי.‬
‫לא, זה תיק אבוד.‬
‫בוקר טוב, מריט.‬
‫תרגום כתוביות: רון סגל ארכה‬