-Hva førte deg hit? -Velferdssjekk.
Datteren i Lancaster ringte. Sa at faren ikke hadde ringt tilbake.
Døren var åpen da jeg kom, så…
Åpen eller ulåst?
Åpen.
Liket er i stolen.
Ok.
Jeg skal gjette vilt og si at det er drapsvåpenet.
-Ja, stukket i hodet, vil jeg si. -La oss ikke forhaste oss, Hardy.
Han kan ha falt på kniven på kjøkkenet der
og snublet tilbake ned i favorittstolen sin.
Tok tak i teppet på veien?
-Logisk, ja. -Han var iallfall komfortabel.
Kniven i hodet hans er en skjønnhet.
-Jeg tror våpenet kom herfra. -Ikke rør det.
Hold hendene bak ryggen, ok?
Ja.
-Har du jobbet her en måned nå? -Tre.
Like mange ganger som du har spydd, ut ifra hva jeg så.
Det er lukten.
Det er ikke rakettforskning. Åpne et vindu.
Du sjekket dem, ikke sant?
Sjekket dem?
Ja, sjekket dem.
Er de åpne? Er de låst? Er de knust? Fins det en annen dør? Er den brutt opp?
Hva som helst bortsett fra "det stinker",
som vi allerede vet.
Jeg ble bedt om å vente på teamet.
Så gå ut og vent.
Eller så kan du lære noe ved å gå og sjekke alt det nå.
Begynn med kjøkkenet, ok?
Ikke ta på noe.
Fantastisk mentor du er.
Jeg vet det. Det er en gave.
Du har én ny melding.
Jeg vet at du hører på meldingene.
At du later som de ikke plager deg,
som du later som du er rettskaffen.
Du er ikke rettskaffen, Merritt. Men en egoistisk, manipulerende kjerring,
og snart skal jeg finne deg,
rive det svarte hjertet ut av brystet ditt og mate deg med det.
Så nyt din siste…
Så det var bare en tilfeldighet
at dagen før hun planla å flytte inn i en ny leilighet,
løp kona di, synlig opprørt, ut av en restaurant
hvor dere to hadde blitt sett krangle,
og når dere kom hjem, falt hun ned trappa
og fikk to hoftebrudd,
et brukket håndledd, flere sår,
og den alvorlige hodeskaden som drepte henne.
Mr. Finch,
kan du ikke se det vi alle ser tydelig?
At denne kvinnen åpenbart ikke falt.
Hun ble dyttet…
…av deg.
Etter at dere kranglet under middagen da du fant ut at hun ville forlate deg,
fløy du, for å sitere din egen familie,
i taket og dyttet henne ned trappa.
-Jeg dyttet henne ikke. -Jo.
Jeg fant henne!
Nederst i trappa.
Død.
Helt forvridd.
Jeg kan ikke lukke øynene uten å se henne slik.
Jeg drepte ikke kona mi,
verken med vilje eller ved et uhell.
Jeg elsket henne.
Og hvis hun var misfornøyd med meg, med ekteskapet vårt, som du nå antyder…
…ante jeg ingenting.
Kona mi reddet livet mitt.
Hun gjorde meg til et bedre menneske.
Nå…
…er jeg fortapt.
Når forsvaret ikke protesterer der de pleier,
kan det virke som en felle.
-Liam. -Men du pløyde videre.
Noen med mer erfaring kunne ha forstått.
Hva snakker du om?
Det med at Finch er så voldelig at han kastet kona ned trappa.
Advokaten hans satt bare og holdt munn.
Selv Finch så det.
Kanskje fordi det var relevant.
-Relevant og akseptabelt er ulike ting. -Kommer an på hva man hører.
Juryen hørte at han elsket kona.
Jeg skulle hjelpe, ikke la deg ødelegge karrieren.
Det er ikke din feil.
Ja, jeg vet det.
Det var en opptreden. Finch var full av dritt.
Han burde vinne en jævla BAFTA. Jeg gråt nesten.
Han tar ikke feil.
Han er fortsatt rasende for at du ga saken til meg og ikke ham.
Vel, kanskje. Men likevel.
Du går for langt noen ganger. I dag var et perfekt eksempel.
Hva skulle jeg gjort? Du lot meg ikke bruke Kirstys bevis.
Hun kom ikke til å hjelpe deg. Hun ville gjort det verre.
-Uten henne fantes det ingen bevis. -Det er nok av bevis.
Du hadde det du selv beskrev som en sikker sak.
Og så fortalte du juryen hvor overbevist du var om
at mannen i boksen var en morder.
Når juryen er alene i et rom, blir sakens fakta tema,
ikke hvor lei seg morderen er eller hvor mye han elsket offeret.
Ingen kan si hva en jury vil gjøre.
-De vet at han gjorde det. -Gjør de?
Eller forventer du at de tror at du har rett?
Jeg skulle be deg på en rask drink, men jeg tror jeg spolerte det.
Carl Morck?
Dr. Sonnenberg.
Jeg er dr. Irving. Dr. Sonnenberg brakk hoften.
Velg én.
Brakk dr. Sonnenberg hoften på tennisbanen?
En hendelse i hagen er det de fortalte meg.
Kom igjen, prøv en.
Glemte racketen hjemme.
De er terapeutiske.
Du klemmer på dem.
Roer deg ned.
-Virker det? -Prøv.
-Behold den. -Takk.
Skal du ikke spørre om noe?
Jeg kan. Eller så kan vi bare sitte her. Det er dine 50 minutter.
Jeg var klar for å dykke ned i min ulykkelige barndom.
Jeg er mer interessert i ditt ulykkelige liv nå.
"Hvordan har du det, Carl?"
Hvordan føles det å bli skutt, Carl?
Jeg har hørt at det føles som å bli stukket av 100 bier på samme sted.
Hvis biene var i brann og fløy dobbelt så fort som lydhastigheten,
kan du beskrive det slik.
Du ser ikke ut som en psykolog.
Foretrekker du skjegg?
-Ville gitt oss noe å snakke om. -Vi har mye å snakke om.
Jeg forstår bare ikke nødvendigheten av alt dette.
Vil du ikke være her?
Det går bra. Ikke jeg heller. Det er en drittjobb å snakke med dere.
Du liker visst ikke jobben din.
Hadde du likt å snakke med deg?
Godt poeng.
Greit.
Jeg er lei av "hvordan det føles å bli skutt".
-Spør om noe annet. -Får jeg lov?
Vi får se det an.
Jeg ser i mappen din at du tar antidepressiva.
-Står det i mappen min? -Blant annet.
-Som? -Jeg har bare sett fort på den.
-Har du følt deg deprimert, Carl? -Ikke mer enn vanlig.
Hadde jeg blitt skutt, kunne jeg blitt deprimert.
-Kanskje sint. -Ikke jeg.
-Så alt er bra? -For min del.
Du har ikke opplevd angst eller søvnproblemer.
Jeg sover lite uansett.
Så dette er bare bortkastet tid.
Det er dine ord, ikke mine.
Ok. Jeg skjønner poenget ditt med å snakke med politifolk.
Virkelig? Skal du spise den foran meg?
Jeg har lunsj, men jeg ville få tid til deg.
Før jeg hørte hvor bra du har det.
Jeg sa jeg skjønner.
Sannheten er at en datamaskin kan si at etter hendelsen i Leith Park
vil du få problemer med å omgås andre mennesker.
Og på et tidspunkt trenger du kanskje hjelp.
Jeg hadde problemer med det før jeg ble skutt.
Ja.
Uttrykket "overlegenhetskompleks" er hovedtema i personalmappen din.
-Er det mappen du knapt kikket i? -Jeg sa ikke "knapt".
Er du bedre enn andre, Carl?
Det er en lav list, ikke sant?
Jeg skal nå lese fra en uttalelse skrevet av Caroline Kerr, vitne.
"Om morgenen den 17. oktober
gikk jeg med babyen min gjennom Leith Park
da jeg så en mann i mørke klær gå inn bakdøra til leilighet nummer 226.
Omtrent fem minutter senere så jeg mannen gå ut igjen
og bort til en blå bil av et for meg ukjent merke."
-Forklaringen din for fire måneder siden. -Ja.
Men jeg har tenkt litt, og jeg vet ikke om det var samme leilighet.
Du sa at du var helt sikker.
Jeg tror jeg tok feil.
Caroline, en politimann er død.
En annen politimann er lammet.
Jeg er veldig lei meg.
Hvis noen har truet deg til å endre forklaring, kan vi beskytte deg.
Nei da. Jeg er bare ikke sikker lenger.
-Caroline, du så ham. -Nei. Jeg trodde det.
Jeg beklager.
Jeg tror ikke jeg er klar for at du er tilbake alt.
Hei, Rose.
-Ansiktet ditt henger ikke. -Unnskyld meg?
Jeg trodde én side av ansiktet ville henge.
Jeg fikk ikke slag. Jeg ble skutt.
Har du arr eller noe?
Inn der, ut der.
Stilig.
Du slipper iallfall hjelm som nevøen min.
-Er hun inne? -Ser jeg ut som en sekretær?
Ja.
Kanskje du så henne dra, hørte hvor hun skulle.
Beklager.
Hvem er det?
Moiras stalker.
Nei, han er bare ute etter en jobb. Tar med disse hvis jeg lar ham sitte der.
Tennene dine vil råtne.
Godt å ha deg tilbake, Carl.
Vi ses.
-Kødd. -Hørte det.
Det var meningen.
Faen heller! Det var derfor jeg ville holde henne unna pressen.
"Mor og baby i barnevogn vitne til drap."
Vi førte dem til døren hennes.
Det er mulig de så henne på åstedet. Gjenkjente henne senere.
Hun var ditt eneste vitne. Hva nå?
Vi trenger bare tid.
Du har hatt fire måneder.
Og kanskje flere folk.
Morck er tilbake i dag.
-Hva med tid til å forberede oss? -Det går ikke med Carl.
Herregud, Carl!
Du ba om å treffe meg.
For en time siden.
Politiførstebetjent Bruce.
Carl. Velkommen tilbake.
Godt å se deg. Du ser…
Ræva ut?
Ikke så bra.
-Lei for at jeg ikke døde, Logan. -Det går bra.
-Vi er glade for å ha deg tilbake. -Med "vi" mener du ingen.
Vi burde snakke om Leith Park.
Jeg vet alt. Jeg var der.
-Jeg mente etterforskningen. -Jeg også.
Jeg tipper ingenting fra fragmentene fra veggen,
ingen fingeravtrykk eller DNA fra meg, Hardy eller Anderson,
ingen overvåkningsbilder og ingen vitner. Er det riktig?
Vi hadde et inntil nylig.
Fortsett det gode arbeidet.
Stedet var vasket på forhånd. Det virket planlagt, proft organisert.
-En proff ville ikke latt oss leve. -Forsterkningene kom.
-Hva vet du? -Jeg var der.
-Så du skytteren? -Nei.
Vel, jeg er tilbake,
så jeg tar over Wilson og Clark og så begynner vi på nytt.
Skaff dine egne…
Godt å se deg, Carl.
Beklager.
-Du kan ikke etterforske skytingen din. -Jeg ville se reaksjonen.
-Lurer du på hvorfor folk hater deg? -Nei.
Ok, hva så?
Så den var aldri over streken.
Dommeren ga det.
Nei, linjedommeren ga det.
Ja, så det var et mål.
Nei, det var fordi han var russer.
Hvorfor skulle han det, for faen?
Det var den kalde krigen. Russerne hatet oss.
Ja, men de hatet tyskerne mer. Vi snakker om 1966.
Det var 20 år etter krigen. Og…
Og hva?
Og tyskerne slo sovjeterne i semifinalen.
Linjedommeren hadde noe uoppgjort, hva?
Selv om Tartan Army- konspirasjonstullet var sant,
er det irrelevant fordi England scoret igjen.
-Vi vant 4-2. -Ja.
Fordi tyskerne jaget en utligning,
noe de burde ha sluppet fordi deres tredje mål aldri var mål.
-Hva har du å si? -Legg det bak deg.
Vi vant. Kan du la det gå?
-God morgen. -Vent litt, kompis.
Det er den jævla holdningen vi hater. Kommentatorer som maser om 1966.
Du hater at England vant, noe dere aldri vil klare.
Dere blir aldri kvalifisert.
Jævla Uruguay vant to ganger før dere klarte det.
Du ser ikke dem skryte høyt av det 60 år senere.
Overbetjent Hardy og Morck.
Anderson. Hvor er resten av dere?
På vei, tror jeg. Hva har vi her?
Død mann. Sekstiårene, tipper jeg. Jeg gikk ikke for nær.
-Men du vet at han er død? -Åpenbart.
-Åpenbart? -Lukten og…
-Vent til du ser ham. -Hva førte deg hit?
Velferdssjekk.
Datteren i Lancaster ringte.
Sa at faren ikke hadde ringt tilbake.
Døren var åpen da jeg kom…
-Åpen eller ulåst? -Åpen.
-Hva tror du? Vente på guttene? -Så dere er ikke responsenheten?
Vi var i nærheten. Ville ta en titt. Ok?
Hvorfor ikke?
Liket er i stolen.
Sjekket dem?
Ja, sjekket dem.
Er de åpne? Er de låst? Er de knust? Fins det en annen dør? Er de brutt opp?
Hva som helst bortsett fra "det stinker", som vi allerede vet.
Jeg ble bedt om å vente på teamet.
Så gå ut og vent eller lær noe
ved å gå og sjekke alt det nå. Begynn med kjøkkenet.
Sir.
Ikke ta på noe.
Fantastisk mentor du er.
Jeg vet det. Det er en gave.
Anderson.
-Har du jobbet her en måned nå? -Tre.
Ingenting er som litt skuddveksling for å eldes noe så inni helvete.
En total jævla tabbe.
De er på et åsted som ikke er deres, og går rett inn i et bakholdsangrep.
Spørsmålet er hvorfor de dukket opp der.
Fordi Morck ikke kan la være. Har…
Er dette bilen?
Ja eller nei.
Er dette bilen vitnet sa at skytteren gikk ut av?
Ja, men hun er ikke et vitne lenger.
-Hun er fortsatt et vitne. -Kan ikke bruke henne i retten.
Vi er vel ikke retten?
Hva er dette?
Hva er hva?
-Hvor er nærmeste McDonald's? -Ved stasjonen.
Ikke her.
-Nær Leith Park. -Det er en på Market Road.
Sjekket dere kameraene der?
Ok. Kom hit.
Hva ser dette ut som?
-Kan være fra hvem som helst. -Ja.
-Kriminalteknikerne noterte det ikke. -Så to tabber.
Hva mer ser du? Hva med deg?
Posen og koppen. De var ikke der før bilen kom dit.
Kanskje kameraene på McDonald's filmet han i svart som kjøpte milkshake?
Hvorfor forlate åstedet og gå tilbake?
Feil spørsmål. Hvorfor ble han?
Skytteren så hvem som dukket opp.
Hvordan vet du det?
Hvilken annen forklaring fins?
Vi tror det er to separate forbrytelser. Én skyting, én knivstikking.
-Usikker på om det er veien å gå. -Hvorfor?
Da er det to separate forbrytelser dere ikke har kommet noen vei med.
Fokuser på skytteren. På hva han faktisk gjorde den dagen.
Dere har alt her.
Og sjekk overvåkningsbildene fra McDonald's.
Vær så snill.
Antall drap øker.
Holyrood anklager oss for å slippe for mye gjennom.
Vi bør vel prøve hardere å løse forbrytelser. Jeg er på saken.
-Noe annet? -Moira…
Seriøst, Jonathan? Et tu?
Ingen anklager deg for noe. Vi har bare en samtale.
Som begynte med: "Fortell hva skjer med din elendige statistikk?"
Er du uenig i tallene?
Nei, men vi har etterforskningsteam som jobber uten åstedsbetjenter.
To rettsmedisinere i hele avdelingen.
Jeg vet om økonomiproblemene.
Men man er bekymret for folkets oppfatning.
Oppfatning er ikke mitt problem eller min avdeling.
Jeg bruker penger jeg ikke har på faktiske etterforskninger.
Jeg antar at du vet om Windley-saken i Aberdeen.
Alt jeg vet, er det jeg har lest.
En politibetjent, pensjonert nå, som aldri ga opp.
Seksten år uten en løsning
til de fikk et DNA-treff fra klærne hennes.
Gleder meg til podkasten.
Nettopp. Det var god optikk.
Morderen ble buret inne flere år etterpå.
Jeg synes det er bedre å bure dem inne tidligere.
Kabinettsekretæren foreslår å etablere en ny avdeling.
Som fokuserer på å undersøke lignende saker
som kan tjene folkets interesse.
Tjener ikke alle løste saker folkets interesse?
Du er en god betjent, Moira,
men iblant glemmer du det store bildet.
Jeg må løse sakene jeg har på pulten nå, ikke de fra før jeg ble født.
Jeg har knapt nok etterforskere nå, for ikke å snakke om en ny avdeling.
Jeg bør nevne at avdelingen vil ha sitt eget budsjett.
Hva slags budsjett?
Et betydelig et.
Avhengig av sakene du velger. Jo større profil jo bedre.
Påtalemyndigheten har laget en liste over saker å vurdere.
Og selvsagt ville du hatt en advokat til rådighet.
Vil jeg ha full diskresjon over det hele, saker og budsjett?
Det er din avdeling.
Jeg kan nok få til det.
Bra.
Hvem har du i tankene for jobben?
Bare meg.
Jeg dro tilbake i dag.
Ingenting er forandret. Alle er noen jævla idioter.
Jeg tror jeg bare jobber det jeg må.
Og så kanskje jeg bare henger med deg.
Krangle om fotball.
Lukter godt.
Det er snart ferdig.
Det har vært en lang dag.
Jeg tar det herfra.
Jeg mener at de som begår voldsforbrytelser
aldri slipper helt unna med det.
Retten kan frikjenne dem,
men være seg samvittighet, karma, eller universet,
blir de på en eller annen måte straffet.
Det var Merritt Lingard, hovedaktor i Graham Finch-rettssaken,
som når sin konklusjon…
Jeg må vel ikke se på det tullet?
Jeg skjønner.
Ditt valg.
Bare det ikke er om kriminelle eller rettssaker.
Du er her ennå.
Det var ikke noe problem. Han er klar nå.
Så snilt av deg.
-Jeg henter jakken. -Broren min er en voksen mann.
Han er ikke et barn.
Selvsagt.
Jeg sier at han ikke er gutten din.
-Jeg vet det. -Hva?
Jeg vet han ikke er gutten min.
Så behandle ham sånn.
Ja.
Martin!
-Jeg vet ikke hva du vil ha fra meg. -Kan du skru ned?
Ja. Du må snakke med ham først.
Jeg betaler ikke 500 i måneden for å blø fra ørene.
-Ille nok at han spiser maten min. -Hører ikke.
Jeg mener det. Han hater deg. Men må han la det gå ut over meg?
-Jeg prøver å jobbe. -Så du har fått deg jobb?
Hører deg ikke.
-Hva faen? -Huset brenner.
-Dra til helvete. Jeg hadde luktet røyken. -Dette rommet er motbydelig.
Hva så? Hele huset er ei rønne.
Du kan komme deg opp og vaske det, for Martin er ingen stuepike.
Vel, jeg har lekser, så…
Biologi?
Skru ned lyden,
ellers kaster jeg alt i dette rommet ut av det jævla vinduet.
Du er en kødd.
Det hører jeg stadig.
UKJENT AVSENDER
HEI MERRITT,
DU FORSTÅR AT DU IKKE SKAL VÆRE NÆR EN RETTSSAL.
DU ER IKKE ET GODT MENNESKE.
ORDET "RETTFERDIGHET" ER STYGT NÅR DET KOMMER UT AV DIN STYGGE MUNN.
DU BØR HELLER DRIKKE DEG FULL FORAN DATAMASKINEN.
-God morgen. -Hvem er du?
Jeg er Akram Salim. Jeg har ventet på å møte deg.
Og ventetiden fortsetter. Jeg er opptatt.
Ja, jeg jobber deltid i admin, mest IT, men jeg håpet å flytte til din avdeling.
-Jeg har erfaring fra Syria. -Snakk med rekruttering.
De sier at ingenting er ledig, men om jeg får et øyeblikk…
Da fins det ingen jobb til deg her.
Hvem slapp ham inn? Ser jeg et adgangskort?
Nei, han bare…
Han jobber i IT. Han får ikke være her.
-Prøver du disse, vil du forstå. -Bli kvitt ham.
Du er politi.
Sier hvem da?
Den greia rundt halsen din. Har du skutt noen?
Ikke i dag.
Har du sett lik?
Et par.
-Jeg så bestefaren min død. -Ja?
Han pisset på seg.
Du drepte ham vel ikke?
Nei. Mamma sa det var alt ølet og potetgullet som tok ham.
Det er vel ikke så ille.
Jøss. Min egen avdeling?
Gratulerer.
Tuller du?
Oppdrag fra selveste departementsministeren.
-Virkelig? -Ja.
Du skal gå gjennom kalde saker fra hele landet.
Det er en liste her fra påtalemyndigheten.
Du kan velge hva du vil se på.
Og du har din egen kontakt der.
Kontakt? Hva da, en advokat?
Om du vil.
Hvem skal jeg ha ansvaret for?
Bare deg.
En avdeling med bare meg?
Du får et kontor og de ressursene du trenger.
Jeg trenger en bil.
Vi kan ikke bare gi deg en bil. Dette er ikke The Price is Right.
Jeg skulle se på saker fra hele landet.
Hva om jeg får en i Inverness? Skal jeg ta bussen?
Jeg ser hva jeg får til.
Kan jeg si til visepolitimesteren at du er om bord?
Hvor er dette kontoret?
Q? Hvor i helvete er det?
Nede.
Kontorene er nummererte nede, Moira.
Jeg mente nede nede.
Fy faen.
Herregud.
Ja. Dette vil duge.
Jeg kan ikke slippe deg inn her lenger. Sjefens ordre.
Hun liker visst ikke søtsaker.
De var fantastiske.
Min kones spesielle oppskrift.
Det ville gledet henne å høre.
Og takk for gjestfriheten.
Jeg trenger det…
-Ja. -…adgangskortet. Ja.
Takk.
Lykke til.
Faen, Rose!
Sjefen ser frem til å høre hvilken du velger først.
Flott.
Hva jobber du med?
Jeg jobbet med å ta en lur.
Du trenger nok hjelp til å gå gjennom alt dette.
Du har helt rett.
Det var ikke det jeg…
Faen.
Jeg vil ha en ny datamaskin og en ny telefon på hvert skrivebord.
De gamle telefonene skal i søppelbøtta.
Greit?
-Moira? -Hei.
-Faen heller. -Hei.
Jeg kan ikke se gjennom mappene alene.
Du må bare velge én.
Det er flere tiår med bevis. Jeg trenger et team.
Jeg trodde du forsto at det bare var deg. Du er mer enn kapabel.
Den store TV-en på kontoret mitt, og stolen bak pulten min.
Vi flytter bare på noen ting.
Du sa at kabinettsekretæren ba om denne avdelingen.
At politiets rykte sto på spill.
Jeg synes det er overdrevet.
Skal vi invitere ham til kontoret mitt?
Vi kan sitte på urinalene og snakke om det.
Jeg finner en assistent til deg, ok?
Forresten, det skulle ikke være et kontor, så om du har litt til oppussing…
-Hvis det er noe igjen. -Ikke prøv deg.
-Jeg vil ha første sak ved ukeslutt. -Ja.
I Høyesterett, rettssal nummer seks,
Hennes Majestets advokat mot Graham Finch.
Vil juryens talsperson reise seg?
-Har dere kommet frem til en kjennelse? -Ja.
Og hva sier dere om drapsanklagen?
Vi finner det ikke bevist.
Mr. Finch…
…du har blitt frikjent av juryen og kan nå forlate tiltalebenken.
Alle i retten.
Mine damer og herrer.
Dette har åpenbart vært en følelsesladet sak for alle involverte.
Påtalemyndigheten ønsket et annet utfall, og vi skal nå vurdere alternativene våre.
-Kjør. -Hvor?
Hvor som helst. Bare kjør.
DET FORTJENTE DU, KJERRING.
MEN SNART ER SÅNNE TING UBETYDELIGE, FOR DU VIL VÆRE UBETYDELIG.
JEG HAR ANMELDT DETTE. DE KOMMER TIL Å FINNE DEG.
Hallo?
Sir?
Ok. Skyv!
Beklager.
Hvem er du?
Jeg har blitt sendt ovenfra. Jeg er din nye assistent.
Akram Salim.
-Konstabel Dixon. -Jeg kan vel takke deg for dette?
Så du har møtt Akram.
Er dette en syk spøk?
Han er veldig ivrig.
Ja, som er kode for plagsom jævel.
Da kommer dere nok godt overens.
Du har…
-Akram? -Ja, sir.
Det er Carl. Ikke sir. Jeg er veldig opptatt. Det er mye å gjøre.
Det er derfor jeg er her.
Bra. Det er en mopp og bøtte der. Det ser ikke ut her.
Så vil jeg at du går opp og skaffer meg…
…en datamaskin og en ny TV, ok?
-Er det alt? -For nå.
Førstebetjent Morck.
Hei. Det er meg.
De sa du falt ut av senga. Fant deg på gulvet ved vinduet.
Skotsk luft tar livet av deg.
-Faen ta. -Vær så snill.
Faen heller.
Vi finner ut av det, ok? Som vi alltid gjør. Jeg lover.
Er det Carl Morck?
Hei.
-Pappa. -Hei!
Hallo.
Hallo?
Claire?
Claire? Hva er…
Jeg har prøvd å ringe deg. Du er sen.
William.
Får jeg se?
Nei. Det går bra. Forsiktig.
Hva er det? Pappas båt?
Jeg vet ikke med deg, men jeg er så trøtt.
Så kanskje vi burde ta litt ferie.
Litt forandring. Hva tror du?
Unnskyld at jeg ikke var her.
Hei! Hva faen gjør du?
Beklager. Jeg ville forstå hva du gjør.
De er konfidensielle.
Oppe sier de at det er en ny avdeling, men ingen sa noe.
Men nå forstår jeg.
-Har du lest dem? -Ja.
-Alle sammen? -Mange av dem.
Veldig interessant. Drap, kidnappinger, voldtekter, overfall.
-Mange er gode mysterier. -"Gode."
Verdige.
Hjemme i Syria er det mange slike saker.
Uløste. Folk forsvinner. Ingen vet noe om det.
Jeg var den eneste som lette.
-Jobbet du for politiet? -På en måte.
På en måte?
Vel, det er…
Det er komplisert. Skal du løse disse sakene?
Hvem vet?
-Hvilken skal du ta? -Jeg vet ikke. Jeg skal velge én.
Det er mange som kan løses.
Og du vet det bare ved å lese dem?
Gjør ikke du det?
Noen ganger vet man det bare.
Jeg har ikke lest dem.
-Jeg kan hjelpe deg med å lese dem. -Det er vel ikke jobben din?
Legg dem vekk.
Hør her,
siden du faktisk kan lese sakene,
helt klart bedre enn du mopper gulvet, kan du kanskje sortere dem for meg.
Kategoriser dem. Vi kaller det…
…administrasjonsarbeid.
-Det kan jeg. -Flott.
Sjefen sa du skulle parkere bak, ikke på HC-parkeringen.
…og jeg skal visst løse en kul sak jeg selv har valgt,
så lenge Moira ser bra ut, som selvsagt er pissprat
fordi hun bruker alt på egen enhet.
Se på oss, for faen.
Du vil ta livet av deg. Jeg vil drepe alle andre. Én og én blir faen meg null.
Vi må finne ut av noe, sammen og snart.
Selv om jeg vil, kan jeg ikke gi opp Jasper,
og heller ikke deg,
så utenom at jeg legger ei pute over ansiktet ditt, vet jeg ikke.
Du kan gi meg en av de ølene…
…og fortelle mer om den nye avdelingen.
TALEMELDING TAPT ANROP
UKJENT NUMMER NY MELDING
DU KAN IKKE GJEMME DEG.
Nei!
William, nei. Du kan ikke få den tilbake. Den er borte.
William! Du kan ikke få den tilbake.
Du burde latt være.
Vi kan finne henne.
Hun har vært borte i fire år.
Og så?
Hun er død.
Jeg tror ikke det.
Er det det magefølelsen sier?
Det er det saksmappen sier.
Nei, det er en taper.
God morgen, Merritt.
Tekst: Anette Aardal