Gràcies.
KIRSTY ATKINS POSSESSIÓ DE DROGUES 2017
Hi havia divuit càmeres de seguretat.
Surt a tot arreu i, de sobte, res. Desapareix.
Potser no volia que la veiessin. O, probablement, va caure per la borda.
Per què ho veu així?
Qui planeja matar algú a un transbordador? Ho fas i t'hi quedes.
Molt bé. Suposem que va ser espontani, no premeditat.
Que va fer emprenyar algun pinxo fent cua per a una birra
i ell la va pelar.
Què?
- Algú ho hauria vist, és clar. - Sí.
Però tenim un vaixell ple de gent i ningú va veure o sentir res.
O sigui que o la van abduir els extraterrestres
o el més creïble seria que es va llançar
o, menys creïble, va caure per accident sense que ningú la veiés.
O se la van endur.
Algú més fort, obligant-la a callar.
Segrestar-la té el mateix problema.
A més, per què anar a segrestar-la al mar?
I per què no van demanar cap rescat?
És veritat. No hi ha rescat.
I hi ha formes molt més senzilles de matar-la.
I si va ser un error i la van matar per accident?
Han passat quatre anys i no hi ha cos. És molt estrany, oi?
Espero no interrompre.
Això no està tan malament, no?
És ben tranquil, això. Relaxant.
Ah, sí. Un balneari de collons.
Veig que et funciona l'ordinador.
- No m'has contestat cap correu. - Deuen haver anat a l'spam.
Quina sort que el teu ajudant és informàtic.
- Potser et pot ajudar. - És clar, senyora.
Espero l'informe del primer cas.
Tenim unes 8.000 opcions. Pot ser a la primavera?
El govern ens ha donat molts diners per encetar aquest departament.
Quan brollaran aquests diners fins aquí?
Volen fer una roda de premsa, però has de decidir-te per un cas.
Volen fer veure que treballen.
No com tu, Carl.
- És un procés. - És clar, un procés.
Inclou agafar investigacions i accedir a…?
Moira, tant se te'n foten, els casos sense resoldre!
Tria un cas o ves-te'n.
De fet…
Per l'amor de Déu, Carl. Què tenim? Dotze anys? Dotze.
L'inspector Morck ha trobat avui un cas molt interessant.
Em sorprèn que no n'hagi dit res.
Ha trobat molts detalls que no tenen sentit.
Sí, com per què obres la boca.
Creu que potser no va ser un suïcidi.
No hi va haver testimonis i no es va trobar el cos.
No crec que cregui això.
Merritt Lingard. Era una mala peça.
- Com l'inspector Morck. - Gràcies.
Hi havia un grapat de gent que la voldria morta.
Fiscal desapareix en el seu millor moment. Els encantarà.
Posa-t'hi dos dies, va.
Tenim dutxes!
Fot el camp, judes.
- Netejaré el lavabo. - Som al coi de lavabo!
Centrem-nos en la testimoni, Caroline Kerr. En sabem res?
No gaire. No surt molt.
La seva mare va a comprar.
La Caroline passeja amb el nen al matí.
Jo no sé si passejaria amb un nen al voltant
d'on vaig ser testimoni d'un crim.
Potser del teu.
Gràcies per la teva valuosa aportació, Carl, però potser deixa'ns treballar.
Coneix tothom al barri. També els dolents.
- Potser uns quants. - Morck…
Probablement coneixia la víctima. El barri és així.
Com ho saps?
Tu no, però jo vaig créixer en un barri semblant.
La vigilem. No l'hem vist amb ningú.
Saben que la vigileu. Segur que us vigilen vigilar-la.
Al final col·laborarà. Es veu que vol ajudar.
Com es diu el seu fill?
Vols que arrisqui la vida per ajudar-te i no saps ni tan sols el nom del nen.
Has pujat per res concret o t'avorreixes al teu soterrani?
Tenim feina.
- Fergus Dunbar. - Què té?
- Hi vull parlar. - Bona sort.
- L'han traslladat? - És a rehabilitació.
De debò? M'alegro per ell.
- En una mena d'església estranya. - Des de quan?
Des que va perdre el whisky i va trobar Jesús.
Tu eres a casa, recuperant-te.
Quina és l'església aquesta?
Fongus.
Morck.
No et preocupis. Vinc només a regirar-te la memòria amb un cas antic.
Merritt Lingard. Fiscal. Fa quatre anys, va desaparèixer d'un transbordador.
Sí, sé qui és.
No sé per què la portes a col·lació.
Perquè estic pensant a reobrir el cas.
Ei, per què no fem un descans per dinar?
He fet uns entrepans d'ou.
Són a la nevera.
En aquests deu segons he après més sobre tu que en vuit anys a la feina.
No vaig ser el millor policia del món. Vaig cometre errors.
Però, si vens amb retrets de merda, ves a prendre pel cul.
No sé si Jesucrist ho diria, això.
Assumeixo les conseqüències del que he fet.
Això va del que no vas fer.
Vaig fer tot el possible. Els submarinistes van estar-s'hi setmanes.
Hi havia agents de vuit circumscripcions diferents
registrant la costa, buscant-la.
Hi vas ser des del començament?
Vaig interrogar tots els passatgers.
No només els del transbordador. També els de l'altre vaixell.
Ningú va veure res, oi?
Només el germà, però… Bé, és una altra història.
El germà. Què tenia?
T'has llegit l'expedient?
He llegit que el vas detenir.
Hi ha imatges on es barallen.
Vam considerar que l'hagués empès, però no en teníem cap indici.
Per no mencionar que ell era... especial.
Fins i tot si l'hagués empès, la caiguda no és com per matar-la.
- Hi havia més sospitosos? - És clar. Molts.
Al seu gremi, tenen més enemics que nosaltres.
Res consistent.
Sempre he pensat que el germà era la clau de tot.
Va ser l'únic testimoni directe.
Si algú sap què li va passar, és ell.
Com es diu, el germà Lingard?
- Estic resant. - Ja ho veig.
Això és una comissaria, no una mesquita. Com es diu?
William Lingard.
- On és? - Viu a un centre.
Quin?
Es diu… Egley House.
- Gràcies. - L'acompanyaré.
Les meves filles m'envien vídeos de gats.
No sé per què.
Tinc dues filles. Nou i onze anys.
Jo em quedava a casa amb elles, però la petita comença l'escola.
Tenen accent escocès. Són molt bufones.
- Quant fa que vius aquí? - Gairebé vuit anys.
Per què Edimburg?
Calien metges. La meva dona era cirurgiana a Síria.
Treballaves amb la policia?
Sí.
És aquesta sortida.
Crec que no podem aparcar aquí.
Els hauria estalviat la visita.
No permetem visites per al senyor Lingard.
Veure'l tampoc els aportaria gaire.
Soc conscient del seu estat i sabré com tractar-lo.
Ho dubto moltíssim.
L'últim cop que el van interrogar van estar hores pressionant-lo
encara sabent que no en traurien res.
Com a qualsevol gremi,
no tots els meus companys son igual de competents.
Els seus companys el van traumatitzar i el van fer empitjorar.
I per a què?
No va tenir res a veure amb això de la seva germana.
Hi estem d'acord, però va ser l'últim a veure-la viva,
així que voldria tenir una conversa amb ell.
No se'n sortiria.
- El William pateix afàsia. - És a dir?
En llenguatge profà, la part del cervell
responsable del llenguatge, l'expressió i la comprensió no funciona bé.
No es pot comunicar?
Abans podia tenir alguna interacció, en general no verbal, és clar,
però els últims anys ha anat enrere. No interactua amb ningú.
- Què fa tot el dia? - Dibuixar.
- Què dibuixa? - Imatges.
- De què? - Del que li ve de gust.
Les seves temàtiques no segueixen pautes.
- Puc veure els dibuixos? - No.
Com he dit, el William no els pot ajudar.
És un home adult,
pot decidir ell mateix si em vol veure o no.
És un home adult, però la decisió no és seva.
I per què?
Com a condició per portar-lo aquí, ara soc la seva tutora legal.
- Per què? - Ho va decidir el tribunal.
Soc molt de fiar.
El meu institut paga les considerables despeses del William.
Hi ha gent amb menys escrúpols que jo
que abandona pacients com el William quan no hi ha cap esperança.
No hi ha esperança?
L'esperança no s'esvaeix mai, però ell es troba indefens
i, com a tal, no se sap protegir d'un qüestionament que el pot afectar.
Faran bé de confiar en el meu criteri.
- El discurs, el passi i la invitació. - I l'ordre dels discursos?
Elise, tresor, no em diguis que no ho has mirat?
No t'ho he recordat prou?
Si em dispensen, lliuro un premi al dinar de la Societat de Neurologia.
No he acabat.
Si necessiten res més, poden tornar.
Amb l'ordre judicial.
Si torno amb una ordre, no serà només per a ell.
Serà per registrar els comptes.
Potser el Departament de Salut voldrà fer-hi una ullada.
Abans he vist una rata a l'escala.
- Fa servir un to oprobiós. - No sé què vol dir.
Vol dir que no m'agrada com amenaça amb la força.
M'importa un rave, que vol dir que m'importa un rave.
Quina sort tenim de tenir homes com vostè vestits d'uniforme,
patrullant els carrers i protegint-nos del perill.
De vegades, l'autèntic perill no es troba als carrers.
És clar, ho entenc.
Regiri el despatx buscant armes de destrucció massiva.
Estic aprenent moltíssim de vostè.
Collons.
- Segur? - Totalment.
- Gràcies. - De res.
Carl.
Sembla que hi ha algú que ve a veure el William.
Wallace ha dit que no.
Era mentida.
Inimaginable.
Bé, no són exactament visites.
- La Maggie, la recepcionista… - La Maggie?
La Maggie diu que una dona ve cada setmana i li porta menjar casolà, roba, etc.
- Una dona? - La senyora Claire Marsh.
La governanta i cuidadora del William fins a la desaparició.
- Cada setmana - Exacte.
Aleshores potser no viu lluny.
No.
Només un dels concursants serà el supervivent.
Ha canviat molt ara que sou un sol grup? Lee.
Són els teus amics
i t'han mirat als ulls dient que no votarien mai per tu…
- No sembla haver-hi ningú. - El cotxe és aquí.
He sentit alguna cosa.
Akram.
Què collons?
Ruc.
Estic bé. Ves a cagar.
- Claire Marsh? - Qui són?
- Inspector Morck. Aquest és… - Akram.
Què fan aquí?
Tenim preguntes sobre Merritt Lingard.
L'han trobat?
No. Tinc preguntes sobre la seva desaparició.
Una mica tard, no creu?
Cuidava el germà, oi?
Sí, però…
Fa anys que ni me'n recordava, d'ells.
Vol dir a més de les visites setmanals a Egley House per veure el William?
Ara ens convida a prendre un te.
Soc molt protectora amb el William. No confio en ningú al seu voltant.
Ja ha vist quin lloc més depriment. I aquella dona. És una bruixa.
Està escrivint un llibre sobre ell.
- No podia viure amb la família? - Eren ells dos.
La Dra. Wallace el va trobar en un centre municipal.
Allà no. Aquí.
El va trobar?
En va sentir parlar i volia estudiar-lo a la seva clínica.
Perdó.
Estudiar-lo? És una discapacitat força comuna, no?
- No ho sap? - El què?
No té cap discapacitat.
Suposo que ara sí, però no va néixer així.
Va tenir un accident als setze anys. Traumatisme cerebral greu.
Llet?
- No, gràcies. - Sí.
- Un accident? - Ella no en parlava.
Una de les moltes coses que no preguntava,
però li va causar els problemes de la parla i altres.
Era agressiu amb ella?
No vingui amb el disbarat de si la va empènyer.
Van barallar-se al vaixell.
- No. - La va agredir.
El te ja està.
El William podia frustrar-se força.
Viu tancat al teu propi cap. Creu que es pot comunicar i ningú l'entén.
Es confonia i perdia els estreps. Mai volia fer mal.
Va ser així amb vostè?
"Així"?
Violent.
No. Mai.
Recorda les setmanes abans de la desaparició?
Va veure res d'estrany?
- Fa molt temps, d'això. - No tant.
Una setmana normal.
Estava histèrica per un cas, com amb tots els casos.
Era molt ambiciosa.
El cas Graham Finch. El que va perdre.
Sí. Gràcies, Akram.
L'únic que sé és que estava sempre exhausta,
treballant mil hores i tornant tard.
Va mencionar les amenaces que rebia?
No. Tampoc m'explicaria res semblant.
Era molt reservada.
Poca gent sabia que existia el William fins llavors.
Per què el mantenia en secret?
No exactament un secret. Més aviat, separat.
Traçava una línia entre la feina i la casa.
Venia algú a veure-la a casa seva? Amics? Xicot? Xicota?
A aquella casa?
Era al mig del no-res. Trigava una hora a arribar-hi.
Només em tenia a mi.
I, fins i tot així, no em va dir que se n'anaven de viatge.
Vaig arribar i no hi eren.
Ho vaig veure a les notícies, com tothom.
No li queia gaire bé, oi?
No la pinta com gaire simpàtica.
Sempre tensa, amb secrets, brusca, sense amics.
I, tot i això, quant de temps va estar-se amb ells?
Dotze anys. Pel William.
No per ella. Ell em necessitava.
Diu a la declaració que ella no pot haver saltat del vaixell.
Si ella hagués saltat, el William hauria saltat al darrere.
Hauria fet el que fos per ella. El que fos.
Era molt freda,
però no puc acceptar que l'hagués deixat sol.
No li faria això.
Se l'estimava.
Que jo sàpiga, no va estimar ningú més.
He vist massa casos com aquest.
Algú hi és un dia i l'endemà ja no hi és.
A quants els vas trobar?
Massa pocs.
- Què? - Senyor Morck, sento molestar-lo.
Soc la Louise. Louise Eldridge.
- Qui? - De l'institut del Jasper.
Ah, sí, Louise. Perdoni. Quin problema hi ha?
El Jasper no ha vingut a l'institut.
Ens preguntàvem si sap on és.
Sí, a l'institut.
Jasper!
No hi ha llum.
Des de quan passa, això?
Van tres vegades en vint minuts. El jovent d'avui…
Vull dir que des de quan no va a l'escola.
No el persegueixo.
- Hi entraré. - No és el millor moment.
Hòstia.
No volen parlar. Adolescents.
De debò, Martin? I ho saps per tota la teva experiència com a pare?
Potser no saps que el lòbul frontal d'un adolescent
no queda fixat fins als 23 anys.
La presa de decisions i els impulsos estan en desenvolupament.
Jo sí que sento un impuls ben fort.
Molt bé. Ho he intentat.
Hola.
Només vull la bossa.
No ens presentes?
No.
On vas?
A l'infern.
Doncs ens veiem allà!
Mitjamerda.
Collons!
I la llum, què?
Hola.
Com podem consultar els casos de Merritt Lingard?
El Carl diu que ho saps.
- Jo? - Sí, els necessitem.
"Necessitem"?
Per la seva desaparició, fa quatre anys.
Sí, conec el cas. Hi estàs treballant amb ell?
Soc el seu ajudant.
- S'empesca alguna cosa. - Perdó?
- Ves amb compte. - No entenc…
El Carl no deixa que l'ajudi algú com tu.
Algú com jo? Què vol dir, això?
Algú que no sigui ell.
Ah, sí. És un llop solitari, per dir-ho així.
És el dimoni.
Si et tracta bé és que t'utilitza.
- Com ho saps? - Treballava en el seu equip.
Abans que… Bé, abans del tret.
I què fas aquí?
No n'hi va haver per a tant.
A què et refereixes?
Vaig patir un petit… incident.
Però ja estic bé, així que…
Aquests expedients que busquem.
- Els aconseguiré. - Moltes gràcies.
- Hola. - Hola.
- Massa? - En absolut. Molt guapa.
Volia parlar amb tu un moment.
És sobre la meva feina.
Fa temps que faig administració. Estic preparada per sortir.
Sé el que diràs, però fa mesos que no pateixo cap atac.
Prenc la medicació i estic ben centrada, com vas demanar.
No és el moment adequat.
Sento les teves converses. Sé que cal ajuda.
- Sí, però… - És perquè soc una dona?
De debò?
El Carl, que ara està com una cabra, té un departament per a ell que no vol.
- És diferent. - Només demano una oportunitat.
- En parlarem quan es calmi tot. - Quan es calma res?
D'acord.
"Quan es calma res?" Imbècil.
Què? Quin és el tema d'avui?
Que van disparar-li al teu millor amic i creus que és culpa teva?
Hòstia puta.
Avui sembla molt més entretinguda. És una mena de teràpia nova?
Hardy hi era perquè el vas portar. No era un cas teu.
- I hi vas entrar sense reforços. - Amb Hardy.
- Eres el de més rang. - Érem companys.
He vist les imatges de vídeo.
Estàveu rondinant i fent broma.
Rondinem per viure el dia a dia.
- No vau veure l'home de la cuina. - El primer agent devia…
És mort i no pot dir què va fer o no va fer.
No era el teu primer homicidi.
Siguem directes, si ho vols així, i diguem les coses pel seu nom.
Una cagada monumental.
Va deixar el teu millor amic i company parcialment paralitzat i a tu… Com?
Malhumorat?
Considerablement enrabiat.
Sempre estàs enrabiat amb tothom?
Perquè ets molt més llest, tu.
- Si vostè ho diu. - Ho dius tu.
Ho dius sovint, segons el teu expedient, que he llegit amb més atenció.
No trobo que això m'ajudi, si li soc sincer.
- I per què has tornat? - Compleixo ordres.
No em sembles algú que respecti gaire les ordres.
I si és que em sembla atractiva i la volia tornar a veure?
Molt bé.
No la portava, l'altre dia.
Creus que aquest ha estat l'error?
Independentment del meu estat civil, no pots tornar a dir una cosa així.
Segur que pot trucar a algun número.
Merda. Em sap greu.
De veritat.
Espero que sigui feliç.
Crec que ens estem apartant del tema.
- Hem entrat en el tema? - No ho sé. Potser.
- Tornem a començar? - Sí, totalment.
Molt bé.
D'acord. Millor…
- Surto i torno a entrar. - Òndia… Escolta…
- No cal, de debò. - Així eliminem tensions.
Perdoni.
Una pregunta. On és el pacient que abans era aquí?
Parli amb la cap de sala. Jo soc nova.
- Vinga, surt del mig, hòstia. - Ai, merda. Sí, ho sento.
Quan digui tres. Un, dos, tres.
- Gràcies. - A tu.
Et deixem amb el teu amic.
El que hagi portat no és per compartir.
No, mai.
És d'hora de collons, no trobes?
És l'hora perfecta.
Estàs fet merda.
És un mal dia.
Em sap molt greu.
He trobat el Jasper cardant amb una companya.
M'alegro per ell.
- Vols que marxi? - Tu mateix.
D'acord.
Fins aviat.
Bon dia, Merritt.
No creies que ens hauríem oblidat de tu, oi?
Havíeu marxat? No me n'havia adonat.
Hem tornat d'unes vacances.
Que bonic.
L'Ombra Número Dos va venir amb tu?
Sí, hem anat a la costa.
Ha sortit el sol. Feia prou calor per nadar.
I, és clar, per prendre un gelat.
Quina pena que no us hàgiu ofegat.
Segur que no ho dius de debò.
O us hi havíeu pogut quedar per sempre.
I perdre'ns això d'avui?
Què passa, avui?
El teu aniversari o una cosa així?
Millor encara.
És final de mes.
I saps què vol dir, això.
Em porteu pastís?
Aquest és l'esperit.
Quan estiguis preparada, Merritt.
Per què ets aquí?
Kirsty Atkins.
Què li vas fer, a la Kirsty?
La vaig empresonar.
És clar que sí.
Set trucades en tres dies.
Els guàrdies et tracten bé.
Vas dir que, si acceptava declarar, faries tot el possible per ajudar-me.
Va ser abans de fer-me perdre el temps al jutjat.
- I aquí estem. - Sí, aquí estem.
I ell continua passejant-se i xerrant tranquil.
- De qui parles? - De Graham Finch.
- Què passa amb ell? - Vas sortir a la tele parlant sobre ell.
I em va refrescar alguns records.
- Com quins? - Necessito garanties.
De debò?
- Suspèn la meva sentència. - Kirsty, amb respecte, obre els ulls.
Ets a una gàbia i dus el pijama de la presó.
Creus que tens poder per pressionar?
Coneixia la seva dona.
- D'acord. - Comencem per aquí.
Quan em confirmis que sortiré d'aquí,
t'explicaré bé com la vaig conèixer fa dos anys a un centre per a dones.
Kirsty, no hi tornaré.
Si m'has de dir res, fes-ho, així jo tornaré a respirar
i tu tornaràs a… aconseguir cavall i follar-te els guàrdies?
- Fa vuit mesos que estic neta. - Vols una abraçada?
T'ho estic dient, tia.
Em passava les 24 hores cega quan em van agafar.
Si llavors em demanaves com em deia, diria "princesa Margarida".
Ara, però, sense drogues al cos,
ja no reconec la persona que era, hòstia!
Vull començar de zero.
Tornar a estar bé.
- Hauries de declarar en un judici públic. - El que sigui.
Després que em treguis d'aquí.
No puc fer-ho fins que declaris.
Mentrestant, puc fer que et portin a un mòdul de protecció.
Protecció? És com confinament. Per què collons ho voldria, això?
No ho sé. Per bona consciència?
Mala puta!
Surti, vinga!
Malparida de merda!
Tros de meuca!
Et mataré!
I no la vas ajudar, oi, Merritt?
No.
Per què no vas ajudar la pobra Kirsty?
Creia que mentia.
Merritt.
Em va dir que corria perill i…
la vaig deixar allà.
Podia haver-la ajudat.
Sí, podies haver-ho fet.
Ara et sents millor, oi?
Ara que ho has reconegut, que te n'adones que vas ser molt cruel.
I que ara ets tu qui ha de pagar.
Em sento millor.
En sento molt millor.
Ho estàs fent molt bé, Merritt.
Llavors era això?
És morta?
El què, era això?
Tot això era per Kirsty Atkins?
Ets la seva germana o una cosa així?
M'esteu prenent el pèl?
Ens estàs prenent el pèl tu, Merritt?
Bravo, Merritt!
Quina actuació!
Especialment les llàgrimes. Ben buscades.
- Aneu a cagar. - Molt realistes.
Pot ser per George Ovenden?
Finn McBain? Connor Campbell?
Esforça-t'hi. El vas dir fa dos anys.
Doncs l'Ànec Donald. No ho sé.
Voleu matar-me i acabem?
Prefereixo morir a continuar amb aquests jocs macabres.
Ja ens ho has dit. Moltes vegades.
Però no ho dius de debò.
Ho dic de debò, hòstia.
Si et volguessis morir de debò, hauries deixat de menjar fa molt.
Hauries trobat una manera de suïcidar-te.
M'hauria encantat veure-ho.
No em podeu mantenir aquí per sempre.
Soc la Victoria. Deixa'm un missatge.
Hola. No sé per què et truco.
Bé, potser recordes que em van fotre un tret al cap.
Estic bé, òbviament. Cap drama.
Tampoc has trucat.
El Jasper.
Collons.
El Jasper és el Jasper. M'odia de tot cor.
Crec que odia tothom de tot cor.
Excepte la noia amb qui està cardant. Sí, això està passant.
Fa una setmana que no va a l'institut.
Vaig dir que estaria millor amb mi,
però crec que jo estaré millor sol.
Akram?
No sé si soc al lloc correcte.
Diria que probablement no.
Inspector en cap Morck?
Sí?
Stephen Burns.
Era el supervisor de Merritt Lingard.
Abans d'allò.
Què puc fer per vostè?
Tinc entès que ha reobert el cas Lingard i em volia presentar.
És un plaer.
Suposo que tard o d'hora tindrà preguntes a fer-me.
Ja en tinc algunes.
- Puc fer-li jo una pregunta? - És clar.
Per què va triar el cas de la Merritt com a primer cas?
Em va cridar l'atenció.
És un d'aquells casos que, en veure'l, penses: "Oh!"
És obvi que res té sentit.
Sí?
Molt bé.
No van tenir un judici just abans de la desaparició?
- Sí, el de Graham Finch. - Sí, va empènyer la dona per la finestra.
Per les escales.
Havien begut i ella li va dir que el deixava.
- Segur que ella el volia engarjolar, oi? - Hi pot comptar.
Tots ho volíem.
- Però van perdre el cas. - El jurat va decidir-ho així.
- Coses que passen. - A ella no.
He vist els seus expedients. No acostumava a perdre sovint.
No. Volia recórrer contra la sentència
i acusar-lo d'homicidi culpós.
La carrera de la Merritt quedava tacada?
Al contrari.
Hauria pogut ocupar el meu càrrec.
Fa el que fa un bon advocat.
Què és?
Fer preguntes de les quals sap les respostes.
No l'estan jutjant.
Doncs sento que em cal un advocat.
Bé, tinc una d'aquelles personalitats que fan sentir la gent així.
Digui'm, per què va dir a la policia que creia que la Merritt s'havia suïcidat?
Aquesta resposta no la sé.
El van trobar innocent.
No ho podia aguantar.
Crec que no ho portava a dins.
Tenia un costat fosc, sap?
Creu que existeix alguna possibilitat que continuï viva?
No, no ho crec.
Però tot és possible, no?
Senyor, el necessiten a dalt.
Per fer què?
Perdó. No el volia entretenir.
També he de pujar. Si em necessita, sap on trobar-me.
Sí, és clar. Gràcies.
Per què ens interromps? I de què coi estàs parlant?
Hi ha una roda de premsa.
Una què?
Arribes tard. I vas sense afaitar.
I la corbata? Podem aconseguir-li una corbata i una jaqueta?
No pots sortir així.
Lydia Brown, assessora de premsa. El guió. Va després de la superintendenta.
Què? Un moment.
Llegeix-lo i ja està.
Moira.
Hola a tothom. Gràcies per venir.
Faré una declaració curta.
Soc la superintendenta en cap Moira Jacobson.
Després de l'èxit del cas Windley, a Aberdeenshire,
avui presentem un nou departament que hem començat a organitzar
a la Divisió de Crim Especialitzat
dedicat exclusivament a casos sense resoldre
i a altres crims greus que requereixen una nova investigació.
Rebrà tots els recursos disponibles
i la possibilitat de treballar directament amb fiscals i policies de tot el país
per processar criminals que havien evitat la justícia.
A càrrec d'aquest nou departament
hi haurà l'inspector en cap Carl Morck,
que ara en donarà més detalls.
Gràcies, Carl.
Gràcies.
Bona tarda.
Fa quatre anys, vam perdre una defensora de la justícia.
Amb una incansable dedicació a la veritat,
va empresonar moltíssims criminals.
La seva desaparició va ser un cop dur per als seus
i per als seus companys a la Fiscalia de la Corona.
Per això ens sembla apropiat que el cas de la Merritt sigui el primer.
Estem determinats a esbrinar què li va passar.
Per fer-ho, els demanem col·laboració.
Va ser vista per última vegada al transbordador a Mhòr
la tarda del dilluns 27 de setembre del 2021.
Duia un jersei gris, un abric verd i uns texans.
Demanem que, si algú va veure o recorda res,
o en té alguna informació, ens ho digui ara.
Qualsevol detall…
- Serà puta! - …serà crucial per trobar
la Merritt i… portar-la a casa. Gràcies.
Inspector!
Tenen indicis nous relacionats amb el cas que fan que el reobrin?
Pot repetir la pregunta?
Tenen indicis nous relacionats amb el cas que fan que el reobrin?
No puc donar aquesta mena d'informació.
Creu que Merritt Lingard pot estar viva?
No descartem cap possibilitat.
¿Són a prop de trobar l'home
que els va disparar a vostè, a Anderson i a Hardy a Leith Park?
No formo part d'aquesta…
…investigació.
Dennis Piper, Scottish Telegraph.
¿Pot confirmar que vostè i l'inspector Hardy
coneixien la víctima, Archie Allen,
i que es tractava d'un confident a sou
que tenia molta informació sobre membres de la policia?
- Qui li ha dit això? Qui? - No hi ha més preguntes. Gràcies.
És una maniobra de distracció?
És tot. Gràcies a tothom. Gràcies.
Senyores i senyors, gràcies.
Com la superintendenta en cap i l'inspector en cap Morck han dit,
fa quatre anys vam perdre una defensora de la justícia.
Merritt Lingard va dedicar la vida i la feina a trobar la veritat.
Hola?
William!
Mare meva.
Què em passa?
Mare meva.
Respiri.
Mare meva. Crec que és un infart.
No, no és un infart. Respiri. A poc a poc.
Ves a la merda!
Segui, vinga. Relaxi's. Segui. Relaxi's.
Respiri. Controli la respiració. Lentament.
Carl…
quan estigui resant, no m'interrompi.
D'acord.
Subtítols: Adán Cassan