Merritt!
Da?
Merritt Lingard, tu ești?
Cumva ați…
E cineva?
Hei!
Cu tine vorbesc!
Sunt magistrat. Știi ce înseamnă asta?
Înseamnă
că în clipa asta mă caută toți polițiștii din țară.
Ai idee câte probleme o să ai?
Unde e fratele meu?
E și fratele meu e aici?
L-ai răpit și pe fratele meu?
Jur, dacă te atingi de el…
DEPART. Q
Rău de tot mă irită. Rău de tot!
Dar mai mult decât atât, știi ce face? Mă derutează.
„Pa-pa”. Ce mă-sa e asta?
E un salut, Carl!
Nu e. „Papa” zici piureului de cartofi!
Ce treabă au cartofii cu saluturile?
Cartofii sunt mâncare.
Ce mă-sa e „adio și-un praz verde”?
Prazul e mâncare!
Mă iei în balon, super!
Nu, caut un instalator. Ai vreo recomandare?
La asta nu mă pricep.
Nici eu. De asta caut un profesionist.
Nu suporți Scoția. De ce te-ai mutat aici?
M-am însurat.
Păi, acum poți să pleci, în sfârșit, și să ne acorzi independența!
În ce fel s-ar presupune să mă ajuți?
Când strici spălătorul, chemi instalatorul.
În acest scenariu, eu sunt instalatorul.
Îmi petrec viața între oameni de o incompetență crasă
și un adolescent țâfnos cu hormonii-n flăcări.
Și nici măcar nu e al meu!
Am ieșit din divorț cu el și cu tacâmurile,
doar că argintăria nu-i așa greu de întreținut.
- Nu știam că ai un fiu. - Fiu vitreg.
În tutelă comună?
Nu, Jasper e numai al meu, ce noroc pe mine!
Nu e cu mama lui?
Victoria călătorește mult
și a zis că i-ar prinde bine lui Jasper…
să aibă un bărbat puternic în viață
în acest moment descris de ea ca fiind esențial în dezvoltarea lui.
Incredibil!
Carl, recunosc că mă surprinde!
- Ce? - Că asta te reține aici.
Ți-ai asumat un angajament uriaș.
Ne-am judecat, stai calmă!
Iată-l!
A venit vremea să-l duc la bunică-sa și…
Și n-am putut să-l las acolo. N-am fost în stare.
- Fiindcă ții la el. - Nu.
Fiindcă o urăsc pe hoașca aia.
El câți ani are?
Șaptesprezece.
„Mă-ta! Culcă-mă!”
Poftim?
Adolescenții.
Ca să te poată părăsi, trebuie să te urască.
Dar nu vor să plece, și-i scot pe toți din minți.
Jasper nu se frământă atât de tare.
Ai multe pe cap în momentul ăsta.
S-ar putea spune și așa, Rachel, da!
Nu-i de mirare că ai luat-o razna în direct.
Dar ședința noastră se încheie.
Vai!
Azi a fost o mare reușită.
Da. Pa-pa, Carl!
Adio și-un praz verde!
Trebuie să mergem la locul crimei și să reluăm tot.
Precis am omis ceva.
Și dacă tot mergeți, să mai discutați o dată cu vecinii!
Precis își amintesc ceva.
N-ai voie aici.
- Cât a trecut? Patru luni? - Nu pot discuta cazul.
E politețe profesională, chiar dacă doar unul e profesionist.
Și doar unul e politicos.
Corect!
O să-i cer Moirei să ne mute unde nu ne poți găsi.
N-ai unde, în buncărul ăsta nazist.
Fii atent, nu facem schimb?
Luați voi vestiarul din temniță,
și venim noi aici, la lumină!
Dacă o mai ții așa, cineva o să creadă
că vrei să sabotezi investigația.
Eu încerc să te ajut,
dar ești prea complexat ca să accepți.
Mai bine zi-mi ce teorie ai în loc să fii nesimțit ca de obicei!
Trăgătorul era în casă când am ajuns noi.
Le-ai spus lui Wilson și Clark că trăgătorul aștepta afară.
- Am zis că aștepta cineva. - Ai zis „trăgătorul”.
Am fi văzut sau auzit dacă intra cineva.
Nu și dacă intra pe ușa din spate.
Mai ales dacă intra pe ușa din spate!
Era plin de pubele acolo.
De ce erau puse acolo?
Fiindcă mulți locatari folosesc spațiul ca pe o altă încăpere.
Înăuntru era un scaun în fața ușii.
Cine intra trebuia să mute pubelele, ușa și scaunul.
Toate astea fără să auzim nimic?
Scaunul și pubelele erau răsturnate.
Nu erau așa când am sosit.
Verificasem tot. De ce? Că așa se face!
Mortul era acolo de ceva vreme.
Fiica nu vorbise cu el de câteva zile, da?
Așadar, cineva a petrecut noaptea în casă
așteptând… Ce?
Nu știu!
Dar cineva a ieșit, nu a intrat, pe ușa din spate.
Și s-a văzut un individ la McDonald's
cu 25 de minute înainte de împușcături, da?
A fost înainte să apăreți voi.
- De ce? - După tine, i s-a făcut sete.
Paharul era acolo, unde a parcat Fordul,
deci și-a mâncat cartofii și a băut McFlurry-ul acolo.
Cât i-o fi luat să mănânce,
tot rămân 10 minute până să intre.
Putea să ajungă înapoi și să intre înainte să sosiți voi.
McDonald's e aproape.
Ar trebui, fiindcă pe camere se vede un om în hanorac
la McDonald's, după 10:15!
A stat acolo 12 minute, deci 10:30.
Pe camera lui Anderson se vede crima opt minute mai târziu.
Deci avea opt minute să ajungă înapoi la Leith Park,
să mănânce, să ne întreacă, să intre și să ne împuște.
Ba mai puțin de opt minute, fiindcă Anderson a ajuns înainte!
Atunci, te contrazici singur
că trăgătorul era deja în casă.
Martora voastră…
a spus că a văzut pe cineva urcând în Ford imediat după împușcături,
apoi plecând.
Fostă martoră, dar da.
În ce direcție a spus că a plecat mașina?
Spre terenul de fotbal.
Și pe ce parte a zis că a urcat persoana aia?
Nu a zis.
Poate vă duceți s-o întrebați!
Las-o naibii!
Erau doi!
Da?
Hardy!
Ți-am adus…
Rose, nu mă mai saluta, că mă simt și mai rău!
Mulțumesc!
Ce mai faci? Cum se poartă Carl cu tine?
- Nu mă bagă în seamă. - Nu cred.
Îi dă lui Akram toate cele bune.
- Mie, numai porcării. - Adică?
Mă duc la Mhòr ca să cercetez atacul asupra lui William,
dar cred că, de fapt, vrea să nu mă bag în ancheta lui.
Te-a cooptat. De ce?
- L-am șantajat. - Nu-l poți șantaja pe Carl.
- De ce? - Că-l doare-n cot.
Ai încredere în mine!
Dacă nu te voia, nu erai acolo.
Și care e planul cu Mhòr?
O să iau feribotul.
Lasă cum ajungi, ce o să faci acolo?
Da, m-am gândit să vorbesc mai întâi cu polițistul, să aud perspectiva lui.
Dar a lui n-are nicio importanță. Perspectiva ta contează.
- A mea? - Întocmai!
Du-te la el, dar ca să-l anunți că ești la treabă!
Și cere-i o hartă sau ceva de care n-ai nevoie!
Dacă simte că e util, o să te lase în pace.
- Bine. Apoi, pot să vizitez locul crimei? - După 16 ani? Pierzi vremea.
- Să văd cum e. - Ce?
Tot ce o să zici e: „Bun, aici s-a petrecut.”
Așadar…
Au găsit făptașul, nu?
A murit încercând să scape. Henry, parcă.
Harry Jennings.
- Harry Jennings. Începe de acolo! - Cu mortul?
Cu mortul! Cu prietenii, rudele, peștișorul auriu…
Caută legături!
Au trecut 20 de ani. Probabil n-are nicio treabă!
Poate, dar fiecare spiță duce la butuc.
Alege una și ia-te după ea!
- Carl a zis-o? - Nero Wolfe.
Cine mai e și ăla?
Tu ce spiță ai ales?
- Ce s-a întâmplat după dispariție. - Asta, nu știm.
Nu știm nici ce-i cu Merritt, dar ea a existat!
A influențat oameni, instituții, lucruri,
care, la rândul lor, au avut efect asupra vieții ei.
Ne ajută să vedem ce s-a schimbat după o dispariție.
Iar Nero Wolfe?
Carl, de data asta.
Asta ar presupune că a răpit-o cineva cunoscut.
E o presupunere, da!
Însă cu asta începem, nu?
Cu presupuneri. Dar le zicem „teorii”.
PROTOCOALE DECOMPRESIUNE
ATENȚIE PRESIUNE MAXIMĂ DE LUCRU
SPAȚIUL PRESURIZAT SE POATE DECOMPRIMA BRUSC
Și ăsta era acolo,
stătea la bar, despuiat tot,
cu halba în față, așteptând să-l arestez.
Cred că aveți o mulțime de povești așa!
Prea multe, da.
Spuneți!
E Regimentul Regal al Scoției Batalionul 4.
- Da, Muntenii. - Știi istorie militară?
Știu că-s din batalioanele Seaforth,
Cameron și Gordon.
Da, aici sunt toate. Uite!
- Pot? - Da, firește!
Ce frumoase sunt! De unde le-ați cumpărat?
Eu le-am făcut.
- Nu se poate! - Ba da!
Ei bine, sunt superbe!
Cum reușește un nesimțit ca șeful tău
să recruteze o bomboană ca tine?
Nu sunt așa bomboană.
- Sunt neagră la suflet. - Sunt convins!
- Personalități multiple. - Mai bine!
Mi-ar prinde bine una ca tine în locul mototolilor ăstora de aici!
Colin e fiul meu cel mare.
Iubirea dintre tată și fiu e înduioșătoare.
Dacă zici tu…
Deci, sunteți opt în secția asta?
Doi sunt cu jumătate de normă.
- Nu prea sunt infracțiuni? - Bătăi în bar, consum pe domeniul public…
Suntem pe o insulă. Jefuiești banca, dar unde fugi?
Așadar, dacă cineva ar sparge o locuință și ar stâlci un om în bătaie,
ar fi o raritate?
Una mare.
Mai ales dacă suspectul moare în urmărire…
Vorbim despre Lingard?
Mai degrabă mă interesează suspectul, Harry Jennings,
cel care era să-l omoare pe William Lingard.
Știu cine e.
- Celelalte jafuri n-au fost violente. - Niciunul.
V-ați gândit că poate n-a participat?
Ba da, firește, dar în acele cazuri nu era nimeni acasă.
Și, imediat după ce a devenit major,
îl scoteam din bătăi cel puțin săptămânal.
Era tare arțăgos.
Era iute la mânie?
Flăcăul ăla așa s-a născut! A ieșit din mamă-sa direct cu draci pe el.
Deci, a fost un ghinion că William era acasă?
Da, atât a fost. Un mare ghinion.
Și apoi Merritt a plecat?
S-a dus cu fratele ei la spital și nu s-a mai întors.
S-a întors o dată. Pentru înmormântare.
O dată, zici și tu bine! S-a întors la înmormântare.
O clipă!
La înmormântarea celui care era să-i omoare fratele?
Harry și Merritt erau apropiați.
Atunci, de ce să-i prade casa?
Ai lui erau disperați.
Clive Jennings dăduse faliment.
- Pot vorbi cu el? - Dacă vorbești cu morții…
S-a stins acum vreo șase ani.
- Și mama, Ailsa? - Ți-ai făcut temele, așa-i?
Sigur nu vrei să lucrezi pentru mine? L-ai putea instrui pe Colin!
- Să-l iei de soț, ca să lase prostiile? - Nu, e prea chipeș.
M-ar distrage.
Da, Ailsa e încă printre noi, dar nu e deloc sociabilă.
Îi bat la ușă și vedem!
- Te conduce Colin. - O găsesc eu.
Chiar și așa,
o să te ducă el.
- L-ai mâncat cu fulgi cu tot. - N-a fost greu.
Colegii tăi care au venit data trecută
ți-au spus despre soldăței?
Nu știu despre ce vorbești. Mie îmi plac bărbații în uniformă.
Chiar mă consideri chipeș?
Bineînțeles!
Da, parcă ai fi Ralph Fiennes tânăr, gay.
Te-ai prins cu „prostiile”. Ce bine!
Din nou, n-a fost așa greu.
- O să plec într-o bună zi. - Te înțeleg.
Poate ai observat că discuția despre Lingard și Jennings
e un subiect sensibil pentru agentul-șef.
- Așa îi zici tatălui tău? - Doar n-o să-i spun „tati”!
Ai văzut pozele de la spargere?
Da, m-am uitat peste ele. Ce-i cu ele?
După ce șeful tău a cerut dosarele,
agentul-șef le-a scos din arhive
și le-a studiat toată noaptea.
Carl știe să motiveze omul.
Era mai mult decât motivat. Era tulburat.
Așa că m-am dus să mă uit și eu.
Drăcușorule!
Și?
Eu nu le citisem fiindcă eram copil pe atunci.
Dar a fost brutal.
Mi s-a făcut rău la stomac când am văzut fotografiile.
- I-a crăpat capul. - Da, i-a provocat leziuni cerebrale.
Era o poză tehnică a încăperii unde a fost găsit William, dar cineva…
încercuise cu un marker ceva de pe podea.
Ce anume?
Un pandantiv.
Știi cumva de ce?
Nu.
Crezi că tatăl tău l-a încercuit?
Mă rog, n-aș putea spune.
Ai putea să scanezi poza?
Da, aș putea.
Poate-i face rău agentului-șef.
Dar poate asta era ideea.
PERICOL - DEȘEURI PERICULOASE INTERZIS
Despre ce deșeuri periculoase vorbim?
Azbest?
Poate uraniu? Nu m-am gândit niciodată.
- Stai liniștită! - Da.
Aici era plin de oameni la orice oră.
Cu ce se ocupau ei?
Orice era, Clive Jennins ți-l repara.
Sau vopsea sau dezmembra…
Acolo a fost casa familiei Jennings.
Cum a ars?
Așa cum îi place agentului să spună,
totul a început când un fulger a lovit polița de asigurare.
Doamnă Jennings! Sunt Colin Cunningham.
Să știți că intru!
E cineva aici?
Ailsa!
Sunt Colin.
Așa se explică păsările moarte.
Ailsa!
- Poate e la biserică. - E marți.
Știu. Le face contabilitate cu jumătate de normă.
Și abia acum ți-ai amintit?
Tatăl tău are dreptate. Ești mototol.
Ce tăioasă e!
Nu e departe, dacă vrei să mergem până acolo.
Aș pierde feribotul.
FIU DRAG TE IUBIM NESPUS
Într-un fel, mă bucur.
Ce era s-o întreb?
„Cum a fost să-ți pierzi fiul?”
Fără supărare, dar cum o fi să crești aici?
Normal că Merritt a fugit!
Totul moare aici.
Mă rog, nu e ușor să pleci de aici.
- Merritt a reușit. - Așa a crezut.
Până la urmă, a murit în aceleași ape ca Harry.
- Da. - Un paradis.
Dar când te taie, te duci!
A găsit o moviliță, s-a ghemuit și și-a făcut nevoile.
Știm că el făcuse prăpădul.
Apoi, intră un cocker în casă.
A dat vina pe el!
Cum să iasă așa ceva dintr-un cocker spaniel?
Treaba era mai mare decât câinele!
Bună seara, Carl!
Bună seara, Victoria!
Iubire, ce s-a întâmplat cu colecția mea de globuri de zăpadă?
A furat-o un hoț fără gusturi.
Le-a aruncat la gunoi.
Dar am ți-am salvat posterele din ghearele lui malefice.
Mulțumesc, Martin!
Casa arată exact cum am lăsat-o.
Da, ca un mausoleu.
Nu prea am timp. Plec cu zborul de Frankfurt.
- Ai intrat singură. - Eu i-am deschis.
- Deci, știi unde-i ușa! - Ești încântător.
Pa, dragă!
- Arăți rău. - Era să mor.
Când, azi-dimineață?
Ce face ăla din duty-free?
- E pilot. - E un dobitoc.
Bun. Jasper a plecat, stă la maică-ta.
Presupun că te-a sunat și iată surpriza!
Da, m-a sunat. Ce s-a întâmplat?
I-ai pus mesajul vocal.
Nu de asta a plecat.
Am bătut palma și era mai bine.
Da? Are nevoie de tată, nu de un agent de vânzări!
Ți-ai băgat nasul și ai stricat tot. Parcă ne sabotezi intenționat.
- Fascinant! - De ce aș face-o?
De ce i-ai pus mesajul?
- Ca să știe că nu e vina lui. - Ce?
Cum te comporți cu el. Cu toată lumea, de fapt.
Vreau să știe că tu ești problema, nu el.
Te idolatrizează, iar tu îl alungi.
Poftim? Abia dacă mormăie spre mine.
Are 17 ani, doar n-o să-ți recite poezii!
Dar, când ai ajuns la spital, a stat acolo.
Și n-a plecat până n-ai ieșit din operație și ai scăpat de pericol.
- De unde știi? - Mi-a povestit mama.
- Nu mi-a zis. - L-ai întrebat vreodată?
Te-ai gândit în ce hal s-a speriat?
Nici mie nu mi-a fost așa de ușor.
Dar lui i-ai explicat?
Despre așa ceva nu discuți oricând.
Nu spun că-i ușor. E furios, dar ești tatăl lui vitreg.
Poate e furios fiindcă mama lui s-a cărat undeva la dracu'.
- Discutam despre altceva. - Te contrazic.
Are nevoie de tine. Respingerea e ca o pedeapsă.
Nu-l resping, fir-ar!
Să-ți pun mesajul? „Cred că mie îmi e mai bine singur.”
- Nu din cauza lui! - Asta spun și eu.
Jasper trebuie să știe că tu ești problema, nu el.
Trebuie să plec.
- Vrei să mă duc să-l iau? - Nu, lasă-l!
O să-l scoată mama din minți și o să vină el.
Dar să te gândești la ce se întoarce!
Bine.
- Scuze! - Stai liniștită!
Te așteptam.
Să-mi spui despre Mhòr.
A fost interesant.
Cum așa?
- De unde o ai? - Din dosarul cazului de tâlhărie.
- De la amicul meu, Colin. - Colin?
Adjunct și fiu al lui Cunningham. În ordinea asta.
Și viitorul meu soț gay.
Listat ca „Diamant pe un lanț de platină aparținând Lilei Lingard.”
Unde anume?
Pe polița de asigurare.
Dar n-a fost furat.
Nu atunci. Merritt s-a întors după el.
- Când? - La înmormântarea lui Harry Jennings.
Lua-te-ar dracu', nenorocitule!
Asta vrei? Așa mă vrei?
Poftim, nemernicule! Poftim!
E cineva?
Continuă!
Jasper?
Doamne, m-ai speriat de era să fac pe mine, Carl!
Credeam că nu suferi muzica lui.
Da, o detest. Așa c-am decis să o studiez.
Să văd ce-i place, ca orice arheolog.
Îți dădeai doctoratul în filozofie. Sau iar te-ai răzgândit?
Un filosof, Carl, e un arheolog al minții, nu crezi?
Sincer, mi se rupe. Ce-i cu astea?
Mă gândeam să luăm cina și să stăm de vorbă.
- Da, că ador să vorbim. - Trebuie să vorbești cu cineva!
- Am făcut ce-ți place, ficat. - Cine a zis că-mi place ficatul?
Jasper.
A făcut mișto de tine. E chiar haios.
Oare despre ce vrei să vorbim?
Leith Park.
De ce naiba?
Cum zice și filozoafa mea preferată, îi vindeci pe alții vindecându-te pe tine.
- Yoko Ono. - Yoko? Nu John, ci Yoko?
„Când visezi singur, e doar un vis. Când visezi cu alții, e realitatea.”
Ea era cea autentică.
Psihologa mea crede c-o să mă vindec vorbind despre asta cu ea.
Te duci la psiholog? De bunăvoie?
Pe dracu', e obligatoriu!
Slavă Domnului că nu s-a schimbat lumea!
Crezi că o să mă vindec vorbind cu tine?
Succes, prietene!
Nu cu mine. Și nici măcar cu psihologa ta.
Ci cu Jasper.
- Ai ascultat ce am vorbit? - Era greu să n-o fac.
Ba e chiar ușor. Îți vezi de treaba ta.
Victoria nu zice rău.
Bine.
Glonțul a intrat pe aici și a ieșit pe aici.
Se vede!
Doamne, dă-mi putere!
Glonțul a intrat pe aici și a ieșit pe aici
după ce
i-a trecut lui Hardy prin șira spinării.
- Aha! - Da, „aha”!
El l-a încetinit, salvându-mi viața.
El e paralizat de la brâu în jos. Are un braț bun, unul pe jumătate.
Și, după cum știm, Anderson n-a avut norocul ăsta.
A zis Victoria că s-a speriat la spital.
Cum o să se simtă dacă îi zic tot?
Sau dacă i-aș zice că, și înarmați, rezultatul ar fi fost același sau mai rău?
Știi de ce, Martin? Îți spun eu.
Fiindcă oricâte platitudini ai găsi tu pe internet,
lumea e periculoasă, și absolut fiecare dintre noi
putem avea o surpriză care să ne distrugă.
Știi de ce, Martin?
Fiindcă cele mai periculoase creaturi de pe Pământ suntem noi.
Acum o să fac un duș,
o să mă întorc, o să ne așezăm
și o să mâncăm ficatul ăla afurisit!
De preferat în tăcere.
Deci, William nu și-a văzut tatăl nici pe feribot, nici acasă.
De ce zici asta?
Fiindcă William și-ar fi recunoscut propriul tată.
Chiar și după 12 ani?
Bine, Rose, ia zi-ne care e teoria ta!
De ce crezi că Jamie e implicat în dispariția fiicei sale?
- Abia aștept, ia! - Nu știu de ce.
Știu că, potrivit lui William,
a văzut pe cineva purtând o șapcă
și pe feribot, și acasă, cu numele bărcii lui Jamie pe ea.
Nu, a văzut pe cineva cu o șapcă cu o pasăre pe ea,
dar tu, mare ornitologă ce ești,
ai decis că e aia care dă numele bărcii.
Am înțeles bine?
- Faci chestia aia. - Ce?
Mă contrazici de-al naibii.
Te contrazic
fiindcă n-ai gândit-o destul cât să mă convingi.
Și pandantivul mamei? Pe care a zis Jamie că l-a luat Merritt.
- Ce-i cu el? - Poate a încercat să-l recupereze.
Stai să pricep!
Și-a urmărit fiica,
apoi a răpit-o și poate a ucis-o ca să-și recupereze pandantivul?
Da, e ridicol.
- Da. - Fir-ar!
- Akram, ce sunt alea? - De la procuratură.
- Le-ai citit? - Pe majoritatea.
E ceva util?
Femeia părea să nu aibă viață. Nu apare nimic în agendele ei.
Convorbiri?
Doar între casă și birou.
Se ducea direct acasă în fiecare seară.
Nu cina cu superiorii, nu ieșea la băute cu colegii.
„Deja mi-e dor de tine.
Abia aștept data viitoare. Aceeași cameră?
Cred că patul ăla aduce noroc.”
Semnat: „S”.
Nu se ducea mereu direct acasă.
Cine naiba e „S”?
Apare florăria, dar nu și data.
Ar fi putut să le primească oricând.
Nu cred că mai știu ei comanda aia.
Poate știe cineva biletul?
De când? Cine știe când l-o fi primit?
Nu l-a păstrat degeaba.
„Aceeași cameră.”
- Un hotel. - Dar care?
Astea-s din biroul ei. Cine le-a împachetat?
Secretara ei.
Sabrine Perera.
Sabrine.
Aici a fost toaletă?
Dușuri.
Da, normal!
Se știa că Merritt e agresivă.
Poți să zici și așa.
Tu cum ai zice?
Provoca omul, sărea la gât, îl punea la încercare…
Lui Merritt nu-i păsa ce crede lumea,
cât timp credeau că e bună.
- Și o credeau bună? - Trebuia, fiindcă era.
Stephen Burns zice că nu se integra.
Nici eu nu mă integram.
Cred că de asta m-a și luat. Ca să aibă un aliat.
Împotriva clicii băieților bogați?
Glumeam pe seama lor.
Dinți frumoși, caracter urât. Noi împotriva lor.
Da, știu cum e.
Încearcă să te intimideze.
Ca să te simți ca o rotiță în mașinăria lor mare.
Ce?
Ai terminat?
- Deci… - Scuze!
Merritt era puternică? O supraviețuitoare?
Supraviețuitoare? Glumești?
Din așa ceva se hrănea ea.
Deci ar putea supraviețui, să zicem, în situații dificile?
- Credeți că e în viață? - E posibil.
Nu, au trecut patru ani.
Nu cred că ne-ar fi abandonat pe mine și pe fratele ei așa.
Dacă ar fi în viață, aș ști.
Fiindcă erați prietene?
- Mereu am fost apropiate. - Da?
- Era exclus așa ceva. - De ce?
Fiindcă nu ne plăcea aceeași echipă.
Apropo, ții minte biletul ăsta?
Nu.
L-ai împachetat odată cu restul lucrurilor.
Dacă așa ziceți voi…
Ai idee cine e „S”?
Credeți că eu sunt?
E cineva al cărui nume începe cu „S”.
Multe nume încep cu „S”.
Ar putea fi oricine.
- Sunați la florărie și întrebați! - Am sunat. Au dat faliment.
Ar putea să fie cineva de la serviciu?
Doamne, sper că nu!
Pe atât vă bazați?
Chiar e așa cum pare! O manevră publicitară și pierdere de timp.
- Vrem s-o găsim. - Și ăla voia.
- Și ce-a realizat? - Ăla a dat-o-n bară.
Măcar nu lucra într-o toaletă din fundul secției
cu unii care par să fie ceva asistenți angajați temporar!
De asta vă îndrăgeau toți!
De ce v-ați descurca voi mai bine?
Că anchetez eu.
Mă lași…
Vorbești ca ea.
Aș fi știut dacă ar fi avut pe cineva.
Atâția masculi alfa, și n-a încercat niciunul?
Ba da! Toți erau atrași de ea.
Probabil era întrecere. Dar ea nu era interesată.
Vorbea despre ei de parcă erau sub nivelul ei.
- Nu era prietenă cu niciunul? - Nu știu.
Poate cu Liam.
Au lucrat împreună la cazul Finch. Se purtau mai degrabă cordial.
- Liam Taylor? - Da.
Era un procuror bun. Și însurat.
Așa că nu umbla după coada ei ca restul.
- De ce „bun”? - Așa l-a evaluat Merritt.
- Era interesată de el? - Am întrebat-o o dată.
A spus că îl vedea mai degrabă ca pe o provocare.
Dar știa că era însurat. Nu s-ar fi băgat.
Deci, dacă avea pe cineva, era din afara procuraturii.
- Ce faci? Nu ești turist. - Aduce noroc.
Lui, nu, i-au înlocuit nasul de două ori. Haide!
Doamnelor și domnilor,
nu mă lungesc, fiind un om laconic!
Da, sigur!
Bine, măi!
Să fiți mândri!
Știu cât ați muncit fără să aveți parte de recunoaștere.
Dar aș vrea să mulțumesc eu și să vă felicit,
că e al dracului de bine să câștigi!
E ziua micuței, mă trezesc devreme.
Carl Morck, să fiu al naibii!
Liam Taylor, în carne și oase!
Liam Taylor, eu sunt Akram.
- Auzisem c-ai murit. - Doar în suflet.
Vorbeam despre tine.
Poți să mai rămâi puțin? După ce vorbesc cu șeful tău.
E ziua lui Kelly. Luăm cina în familie, deci…
Bine. Încă mai faci pe ursul polar?
Zilnic. Mă menține tânăr.
Până o să îți explodeze inima.
- Ce bine că ești viu! - Te caut eu.
Sărbătoriți?
Trei condamnări, spălare de bani.
N-o să dea bine pe terenul de golf.
Cine are timp de golf?
- Nu ne cunoaștem. - Eu sunt Akram.
El îmi ține umbrela.
Pot să vă ajut cu ceva
în afară de a vă asculta glumele obosite?
„Deja mi-e dor de tine.”
- Poftim? - „Abia aștept data viitoare.”
„Aceeași cameră, același pat.”
- Et cetera. - Scuze, nu înțeleg.
Era un bilet pe un buchet trimis lui Merritt.
De la cine?
Un admirator cu inițiala „S”.
- Înțeleg. - Știți cine ar putea fi, Stephen?
Nu.
Eu n-am vorbit cu Merritt despre viața ei personală.
Dar ați fost îndrumătorul ei!
N-am idee ce făcea când nu era la birou.
Dar la birou? Oamenii se mai cuplează și la muncă.
Tot mă aștept să se comporte profesionist.
Dacă s-ar comporta toți conform așteptărilor, am fi șomeri.
N-ar fi chiar așa rău, nu?
Altceva? Sau riscăm să auzim încă o întrebare?
Nu azi.
Mi-a făcut plăcere, domnule procuror general!
Scutește-mă!
CASA EGLEY CĂMIN REZIDENȚIAL
- Îmi faci un ceai? - Ar trebui să dormi.
- De data asta, așteaptă să fiarbă apa! - Cum zici!
- Poate îmi găsești un biscuit! - Culcă-te!
Bravo, Merritt!
Apa arată încântător!
Mi s-a făcut cât fasolea.
Ar trebui să încerci! E minunat să te trezești așa.
Asta dacă vrei să te trezești, da.
Da, țin minte cum erai dimineața la ședințe.
O bucurie!
Apropo de cazuri…
Așa, da.
Tu și Merritt ați lucrat la cazul Finch, nu?
Da, am lucrat.
Cum ți s-a părut?
Ambițioasă, enervantă…
Era în legea ei. Nu lucra bine în echipă.
- Nu-și stima colegii? - Nu.
Dar eu n-am avut probleme.
Fosta ei asistentă a zis că te considera o provocare.
- O provocare? - Da, adică…
Un test. Un premiu de câștigat.
Sunt flatat, ce să zic…
Toți zic că-i plăceau provocările,
lua testele, câștiga premiile.
Și mă întreb: dacă te considera o provocare,
a încercat să te obțină?
Cum de obicei obținea ce voia, dacă a acționat în consecință…
- Întreb… - Dacă i-am tras-o?
- Sau ea, ție, da. - Zău așa, Carl!
Convinge-mă că nu!
Zi că nu s-a întâmplat nimic, că n-ați făcut-o!
- Nu știu ce să spun. - Că n-ați făcut-o!
N-am făcut-o.
- Fir-ar să fie, Liam! - Carl…
Martha știe?
Firește că nu!
Cum a început?
Cum ai zis, Merritt a pus ochii pe mine.
Apoi am ieșit la un pahar.
Ne-am amețit puțin.
Apoi ea m-a sărutat și, din una-n alta…
- A durat o lună. - O lună ca să-ți vină mintea la cap!
Merritt i-a pus cruce.
De ce?
Uite-așa! Din senin, fără explicații, fără certuri.
Doar: „Mersi, ne mai vedem!”
După aia am păstrat distanța.
Ea nu ducea pe nimeni acasă.
- Unde vă vedeați? - La hotel.
- La care? - Prince's Garden.
- I-ai trimis vreodată flori? - Nu-i plăceau.
Îți amintești datele?
- Nu, dar ea plătea întotdeauna. - Avea grijă de tine!
- Precis există o evidență. - A fost demult.
Cu un an înainte să dispară.
N-are nicio legătură cu ancheta.
Martha o să afle doar dacă îi spui.
Nu pune la dosar!
V-ați combinat, te-a părăsit, te-ai simțit folosit.
- Și am așteptat un an s-o omor? - Nu știu dacă a murit.
Precis o iei în considerare. O anchetă presupune o crimă.
Crima e costumul tău de baie.
Stai calm, nu te consemnez la dosar!
A folosit alt nume.
S-a înregistrat ca Lila Graham.
- Ești sigur? - Avea un card pe numele ăla.
Am și făcut o glumă despre procurorii care încalcă legea.
Pun pariu că a leșinat de râs.
A zis: „Ești în siguranță acum. Mă ai și tu cu ceva la mână.”
Inspectorul Morck, el e Marcus, manager-adjunct al hotelului.
Încântat, Marcus!
Cum le-am spus și colegilor dv., nu vă pot ajuta.
- Regret că ați venit până aici… - Taci, Marcus!
Cât timp păstrați evidența oaspeților?
- Cinci ani, dar, din nou… - Taci, Marcus!
Anchetăm dispariția unei femei
care s-a cazat aici înainte să dispară.
Știm sigur că a stat aici cu un an înainte.
Asta înseamnă patru ani.
Acum 2 olimpiade, 1 Cupă Mondială și 4 miniștri.
- Te rog! - Aveți nevoie de mandat.
Doar confirmă-ne! Nu-s 50 de kile de cocaină.
Se poate, dar nu am voie să divulg informații personale.
Acum, datele sunt protejate de lege.
Legea privind protecția datelor, 2018.
Mulțumesc, ești de mare ajutor!
Cum v-am zis, aș putea fi dat afară.
La fel și dacă le spun șefilor tăi
că faci rost de prostituate pentru oaspeți.
Nu fac așa ceva!
Și că o menajeră vinde droguri din căruciorul de servire.
- Dar nu-i adevărat! - Știu. Nasol, așa-i?
- Asta e hărțuire. - Cheamă poliția!
În aceeași cameră de șase ori, cu două luni înainte.
În timpul ăsta s-ar fi putut lua urma cheltuielilor Lilei Graham!
Asta facem acum.
Ce fel de om ia numele mamei răposate?
Ce înseamnă „oaspete autorizat”?
Cineva autorizat să semneze pentru room-service, bar, orice.
- De ce ar face asta? - Ca să nu lase urme.
- Apare în registru. - Acolo apare Lila Graham.
Liam a semnat pe orice dovedea că Merritt a stat aici.
Ce paranoică era!
Doar că văd când a stat ultima oară aici,
iar ăsta nu e numele lui Liam Taylor.
Cine mă-sa e Sam Haig?
Azi e ziua cea mare, Merritt!
Ai avut destul timp să te gândești. Acum ai ocazia să răspunzi la întrebare.
De ce ești aici?
Știi vorba, adevărul te va face liberă,
dar, dacă nu răspunzi corect,
o să-ți mai dăm o lună de gândire ca să încerci din nou.
CLAIRE MARSH VINO ACASĂ! WILLIAM ARE NEVOIE DE TINE.
Te simți bine?
Prima încercare.
Străduiește-te!
Sam Haig?
Ce i-ai făcut lui Sam?
Mi-ar plăcea să te duc la Benny Beg cândva.
E bună stânca aia pentru început.
Cine a zis că vreau să fac cățărări?
- Te-ai îmbrăcat? - Da, trebuie să plec.
- E-n regulă? - Da. A intervenit ceva.
Te iert doar dacă îmi spui când o să ne mai vedem.
- O să plec o vreme. - Unde?
La Mhòr.
Mhòr. Ce e la Mhòr?
E o insulă.
Știu, dar de ce te duci tu la Mhòr?
Mă duc la tata.
- Pentru cât timp? - Cine știe?
„Cine știe” poate să însemne o veșnicie.
Mă lași? Nu mă duc acasă ca să mă mut la tata.
Trebuie să-l văd. Și apoi…
Și apoi?
- Te sun când revin. - Când, deci?
Nu știu. Când mă întorc.
- Ce de-mi mai spui! - Nu putem să ne-o tragem și atât?
Asta facem acum? Ne-o tragem și atât?
Dar tu ce credeai?
Eu trebuie să plec, dar tu poți rămâne. Comandă ceva, petrece ziua aici!
Hei, Merritt!
Du-te dracului!
Ce i-ai făcut lui Sam?
M-am folosit de el.
Doar atât?
Am fost rea.
Sam e cauza?
Nu.
Dar Sam Haig a murit din cauza ta.
Sam a murit?
De fiecare dată când dai un răspuns greșit,
îți mai crești puțin disconfortul.
Așa că, de acum înainte, poate vrei să te gândești bine
înainte să vorbești!
Camera hiperbară se va încălzi pe măsură ce crește presiunea.
La 5 atmosfere sau 50 de metri adâncime,
temperatura din cameră va fi în jur de 32 de grade Celsius
sau 90 de grade Fahrenheit.
Cu cât adâncimea e mai mare, cu atât mai cald este.
Oxigenul va deveni mai dens, iar respirația va deveni mai anevoioasă.
Pot apărea simptome de hiperoxemie
sau nivel ridicat al dioxidului de carbon în respirație.
Aceste simptome includ tremurături, transpirație, confuzie,
dureri de cap și vedere încețoșată.
Subtitrarea: Clara Lițescu