-Paul Evans? -Beklager. Jeg skal ikke kjøpe noe.
-Jeg har ikke råd. -Vi skal kjøpe.
-Sam Haig. -Hva med ham?
-Var det du som fant ham? -Ja.
-Han dukker opp i en sak. -Sam døde for fire år siden.
Ja, 26. september.
En kvinne, Merritt Lingard, forsvant den 27.
-Ok. -De var i et forhold.
-Hva slags forhold? -Det er det vi prøver å finne ut.
Er det adrenalinet? Er faren tiltrekkende?
Nei, det er ikke sånn. Klatring krever fokus. Som meditering.
-Ved å holde fast med fingertuppene? -Ja. Man må vel gjøre det for å forstå.
-Er en av disse Haig? -Ja.
-Hvem? -Her.
Sorgløs fyr?
Han ble sint fordi jeg tok bilde.
-Kan jeg få det? -Ja.
Takk. Fortell oss hvordan du fant ham.
Jeg dro dit tidlig for å ta noen bilder til nettsiden.
Da så jeg at Sams bil sto på parkeringsplassen.
Hvor tidlig?
Før porten var åpen.
Jeg hadde egen nøkkel,
men det betydde at Sams bil hadde vært der over natta.
Vet du hvordan han falt? Bortsett fra at han slapp.
Vet ikke. Bortsett fra at han brøt hovedregelen min.
Aldri klatre alene.
-Hvorfor gjorde han det? -Vet ikke.
Kanskje han hadde sett Alex Honnold-videoer
og ville friklatre i fjellet alene.
-Ja, som en jævla idiot. Forsyn dere. -Takk.
Så han likte å ta sjanser?
Sam? Hele livet hans var én stor sjanse.
Han foretrakk nok ordet "eventyr".
Han sa at han trengte en distraksjon.
At rutinen med å etterforske mordere eller noe var kjedelig.
Om du kan tro det.
-Likte du ham ikke? -Jo da.
Jeg likte ikke vennskapet hans med Paul.
-Hvorfor ikke? -Han var psykopat.
-Chloe, gi deg. -Han var det.
Jeg ble ikke overrasket da han døde. Jeg var lettet over at Paul ikke var med.
Han visste at du ikke likte å ha ham her.
-Ja, for han var alltid her. -Han var ensom.
Du høster som du sår.
Så han var ansvarlig for sin egen død?
Det var uunngåelig.
Jeg vet ikke om Sam hadde et forhold til denne…
-Merritt Lingard. -Ja, denne Merritt.
Men var det personlig, nevnte han det aldri.
Og var det profesjonelt, hadde han ikke sagt noe.
Vi vet ikke hva det var.
Nevnte han noen? Andre venner, kanskje? Familie? Kjæreste?
Han var ensom. Var han ikke på jobb, var han her eller i fjellet.
Ja, med Paul.
Ok.
Jeg tror vi har tatt nok av deres tid. Takk.
Hvor ofte klatret Sam i fjellet?
Én gang i uka.
-På en bestemt dag? -Som oftest sent, da er det færre folk.
Og hvor lang tid tar det å nå toppen?
For Sam, 45 minutter.
-Lenger om han friklatret. -Hvorfor lenger?
Du er mer forsiktig uten tau.
-Takk. -Jo da.
Så han klatret helt opp dit uten tau.
Det skriker ikke akkurat drap, men heller: "Hva faen forventet du?"
Det er minst et dusin skilt med åpningstider
og info om at porten blir låst og at bilen din blir sperret inne.
-Han ignorerte dem. -Sam Haig falt på søndag.
Han ble ikke funnet før mandag
da Paul Evans så bilen hans på parkeringen.
Han klatret her en gang i uken.
Det tar 45 minutter, eller en time hvis du friklatrer.
Jeg skjønner poenget.
Han visste at han ikke hadde tid. Hvorfor gjorde han det?
Enten var han gal, som dama der inne sa, eller så ble han dyttet.
Igjen, hvorfor?
Jeg vet ikke, men svaret ligger i forbindelsen til Merritt,
og ikke her.
Han hadde ikke bilnøklene.
Bilen hans er låst, med utstyrsveska inni, men ingen nøkler ble funnet.
Ikke i skapene på klatresenteret,
ikke på ham, ikke noe sted her hvor han falt.
Jeg er enig. Alt er feil.
Alt er åpenbart feil, som det var med Merritt.
Der jeg kommer fra, når fakta blir ignorert,
er det aldri inkompetanse.
SAM HAIGS FIENDER
-Sam Haig. Så du kom altså. -Jeg blir ikke.
Du må slutte å plage assistenten min.
-Sa Sabrine det? -Jeg sier det.
Ok.
Jeg vil ikke snakke med en reporter om jobben.
Forstått.
Vel,
takk for at du kom hit personlig for å si det.
Jeg kan like gjerne ta noe å spise.
Løksuppen er visst fantastisk.
-Du skriver ikke profiler. -Ikke nå lenger.
-Du dekker organisert kriminalitet. -Ja.
-Hvorfor vil du skrive om meg? -Jeg vil ikke det.
Som du sa, du er ikke min greie. Ideen kom på et møte.
-Jaha. -Det var redaktøren min.
Så deg prate på TV om at ingen slipper unna med noe,
og tenkte du kunne være interessant.
-Men ikke du. -Jeg gjorde det jeg gjør.
-Fant noen interessante ting. -Men?
Men det er kanskje det jeg ikke fant som er mer interessant.
-Hva da? -Som bakgrunnen din.
-Spesielt Mhòr. -Hva med Mhòr?
Du snakker ikke om det.
Du snakker om universitetet. Du snakker om jobb.
Jeg finner ingenting hvor du snakker om deg selv.
Jeg er det minst interessante i livet mitt.
Jeg undres.
I motsetning til de fleste deler jeg ikke privatlivet mitt.
-Du vil forbli et mysterium, jeg skjønner. -Hei, Sam. Pisspreik.
Dropp skuespillet og hopp til det du vil snakke om.
Du tror det er noe råttent i min avdeling.
Noe som har med organisert kriminalitet å gjøre?
Det var derfor du kom for å møte meg. Du ville se meg i øynene.
Jeg ville gjort det samme.
Så er det det?
Noe råttent i Danmark?
Jeg aner ikke,
men hvis det er du som spør, vet du sikkert noe.
Faren din er fisker?
Du vet at en båt med et svakt punkt i skroget
er det samme som en lekk båt.
I den flotte metaforen, er jeg det svake punktet eller lekkasjen?
Kanskje du bare er på båten.
Du er mysteriet.
-Er jeg? -Mer som et fantom.
Byline på masse førstesidestoff. Mange priser.
Men
ingen biografi.
-Ingen sosiale medier. Ingen nye bilder. -Jeg ser feit ut på bilder.
Med tanke på hvem og hva du skriver om, må du vel være forsiktig.
Bare om jeg vil fortsette å leve.
Jeg kan ikke være mitt eget subjekt.
Og i den forbindelse er du og jeg i samme båt, så å si.
Nyt suppen, Mr. Haig.
Hallo?
-Å, hei. -Trenger du hjelp?
Det hadde vært fint. Takk.
Ja, bare…
-Hvor skal den? -Der borte. Beklager.
-Herregud. -Det er tyngre enn det ser ut.
Det er andre veien.
Ok, da setter vi i gang. Jeg tar det.
-Å. -Ja.
-Har du det? -Ja.
Ja, flott, takk.
-Jeg ser etter… -Vent.
Ok.
Jeg leter etter Carl.
Med tanke på…
Vi hadde en avtale som han gikk glipp av,
så jeg er her for å si hva jeg synes om det.
Og du er?
Rachel Irving, jeg jobber i HR.
-Dr. Sonnenbergs vikar. -Du burde bli etterforsker.
Jeg hørte Carl si til noen at du var veldig fin å se på, så…
Er det et urinal?
Kommer Sally tilbake?
Dr. Sonnenberg.
Jeg tror ikke det.
Gikk du til henne?
Kanskje for OCD-en?
Jeg går ikke til henne nå. Det var bare et par ganger.
Kanskje litt mer, men nei, det er en stund siden.
Hun var hyggelig.
Jeg hadde litt PTSD.
Og OCD.
Og litt ADHD. BED.
Oi. Slått til av hele alfabetet.
Ja. Rett i baken.
Hjalp tennisballene?
Ikke egentlig, men hun virket så ivrig… Jeg har et fast håndtrykk nå.
-Hvordan føler du deg nå? -Bedre.
Ikke helt bedre. Jeg får flashback, men…
-Ja. -Det går bra. Du må ikke snakke om det.
Takk.
-Det ser ut som en stor sak. -Ja.
-Jeg trodde han overdrev. -Nei, Carl lyver ikke.
Ikke om de store greiene. Bare om seg selv.
Sånn er vi mennesker, ikke sant? Vi beskytter oss selv.
For min del er det ubesluttsomhet, skuffelse og depresjon.
Hva heter du?
Rose.
Vi har nettopp møttes, så ta dette som du vil,
men kanskje en mørk kjeller ikke er det beste for deg.
Jeg tror jeg møtte henne en gang, Merritt Lingard.
-På jobb? -Nei, på en fest med en eks.
Advokater. Alle kjenner hverandre.
-Hvordan var hun? -Forsiktig.
Jeg må dra. Hvis du ser Carl…
Jeg var passasjer da vi traff en fotgjenger.
Ferry Road? Pensjonist?
Så leit. Jeg husker det.
Jeg også, og det er problemet.
Hva var beskjeden til Carl?
Samme det. Hvorfor bry seg? Han vil bare ignorere den.
Han føler seg nok ansvarlig.
For hva?
Alt.
Hyggelig å møte deg, Rose.
Du tullet ikke med det håndtrykket.
Det er ikke så uvanlig.
Sam Haig møtte mange av sine kilder på et eller annet hotell.
Men ble noen av dem borte etterpå? Eller som her, dagen etter at Sam døde?
Det vet jeg selvsagt ikke.
Kan han ha jobbet på en story med Merritt? En som satte henne i fare?
I så fall er det nytt for meg, men det er heller ikke så uvanlig.
-Men du var redaktøren. -Betyr ikke at jeg visste hva han gjorde.
Sam jobbet under radaren for sin egen sikkerhet.
-Hvordan funket det? -Vi pratet, men jeg så ham sjelden.
Han bodde på landet, brukte kontanttelefon.
Jeg vet ikke om Sam Haig var hans virkelige navn.
Vi hadde det man kan kalle et armlengdes forhold.
Men du må ha visst hva han jobbet med.
Ikke før han var klar for å si det. Han kjørte sitt eget løp.
-Han tok vel notater? -Antageligvis.
Men hvor han oppbevarte dem, den informasjonen døde nok med ham,
og sikkert til det beste.
-Var du ikke nysgjerrig? -Jo, veldig nysgjerrig.
Og det ble gjort en stor innsats for å finne det han jobbet på,
men til intet hell.
Det er merkelig.
Igjen, ikke hvis du kjente folka Sam tilbrakte tiden med.
Tror du en av dem dyttet ham utfor klippen?
Kanskje overraskende å høre dette fra meg, men ikke alt er en konspirasjon.
Som Freud likte å si, noen ganger er en sigar bare en sigar.
-Og noen ganger er det en stor, bankende… -Takk for at du tok deg tid.
Takk.
Jeg ville ringe og vise deg vårt nye hjem.
Ja, det stemmer. Vi er nede i den jævla kjelleren.
Masse lagringsplass.
Hjelmer, må huske dem.
Det er sjefens skrivebord, Akrams skrivebord og mitt skrivebord.
Her borte har vi badet.
Vi har noen flotte dusjer,
en motbydelig vask
og noen toaletter som er så fæle at rottene unngår dem.
Jeg ante ikke at noe av dette var her.
Før min tid sikkert.
Kan jeg få litt papir?
Beklager at jeg brøt sammen forleden dag.
-Takk for korreksjonen. -Er det tavla?
Ja. Vil du se den?
Nei, jeg vil se flere urinaler. Ja, for faen.
-Hva er det med skarven? -Hva da?
Skarven, fuglen på capsen.
-Det er en boobrie. -Ikke faen. Det er en skarv. En ekte fugl.
Ikke en jævla myte som bor i innsjøene og spiser oter.
-En fugl som spiser oter? -Ikke ekte. Den endrer form.
Den er også et stort insekt som suger blod fra hester.
-Virkelig? -Ja.
-Men det der er en skarv. -Hvordan vet du det?
Fordi jeg er en jævla fisker. Eller var.
Hva gjør den på tavla?
Uansett hva det er, tror jeg den spiste Merritt.
Hva?
William Lingard så noen med den capsen to ganger.
-En gang på båten og en hjemme. -Hjemme?
Noen snoket visst rundt huset.
-"Visst?" -William er ikke så kommunikativ.
Så han tegnet denne etter at han rømte fra Egley House
og denne rett før hun forsvant.
Gjør meg en tjeneste og skanne begge sider og sende den til meg?
Ok.
Inspektør. Dennis Piper. Jeg var på pressekonferansen din.
Heldige deg.
-Lurte på om du hadde hørt nyheten. -Hva?
Om Andersons forlovede. Betjenten som ble drept.
Jeg vet det. Hva med forloveden?
Hun fødte i dag. En liten jente. Vil du kommentere?
Ja. Dra til helvete.
Ingen beskjed til henne? Hva med en unnskyldning?
Hun klandrer deg, Morck. Sier at det burde ha vært du som døde.
Kanskje det burde vært det.
Carl.
Carl er ikke her nede.
Jeg vet det. Han tok seg litt fri.
Selvsagt gjorde han det. Fortell meg om alt dette.
Jeg burde la overbetjent Morck…
Bare fortell meg om det.
Ja.
I tillegg til å spore bevegelsene hennes i ukene før hun forsvant,
prøver vi å forstå hvem Merritt Lingard var.
Og hvem var hun?
Hun var kontroversiell.
Så dere har ikke stort?
Ikke ennå. Nei.
Det var en hendelse i Lingard-huset.
En hendelse?
Tydeligvis.
En ung mann som okkuperte huset sammen med to kvinner
ble lagt inn på sykehuset med et knust luftrør.
-Det høres vondt ut. -Slutt.
-Jeg knuste ikke luftrøret hans. -Jeg sa ikke det.
Nei, jeg knuste det ikke, men han fikk et merke.
Jeg kunne ha knust det, men da hadde han ikke klart å snakke.
Hvor lærte du slike teknikker?
Jeg vokste opp i en tøff del av Syria.
-Er det ikke tøft overalt der nå? -Noe er veldig vakkert.
Du forstår at du ikke er i Syria. Du er ikke politi.
-Ja. -Du er her for å hjelpe Carl.
Og det er en sann glede.
For hvis noe skulle skje mens du leker politimann,
merker, men ikke knuser nakken på folk,
blir det et helvete for oss alle.
Selvsagt. Jeg forstår.
Bra. Hold meg informert.
DET BURDE HA VÆRT MEG
Helvete.
Hvem er PR-sjefen din? Be om refusjon.
Da begynner vi.
Det er gode kirurger her. En av dem kan sy igjen munnen din.
Hva med i stedet: "Carl, din jævla legende, takk?
Takk for min splitter nye jævla datamaskin."
"Hva som helst for deg, Hardy."
-Interessant at du sendte Rose. -Hun er trist, og dere to er venner.
-Hun er trist fordi du er slem. -Det fins medisiner. Jeg er på rett sted.
-Hun vil bare imponere deg. -Nei.
-Du kan late som. -Du var alltid flinkere til det.
Jeg var bedre til alt.
For det første…
…dette er en skarv.
Jeg tar ditt ord for det.
-Hva tror vi? -Vi tror det er en logo.
-Du sier ikke det. For hvem? -Ingenting så langt.
Samme her.
Det er en lettelse å vite at du sjekker arbeidet mitt.
Jeg gjør det. Jeg har et motiv for hvorfor noen kan ha tatt henne.
-Hun og Haig stakk feil bjørn. -Et annet motiv.
Få høre.
Det universelle motivet for all kriminalitet i historien.
-Kjærlighet? -Penger.
Gå tilbake til fuglene for den familien var blakk.
Jamie Lingard var blakk.
Lila Lingard, født Lila Graham, var rik. Familien hadde penger.
Penger fra hvor?
Århundrer med døde slektninger. Det er jo Storbritannia.
Du sporet vel kortet som hun betalte for hotellrommet med.
-Det stemmer. -Og?
Det er koblet til en konto i Channel Islands Bank på Jersey,
hvor dessverre sporet,
som pengene til de rike fittene som bor der, forsvant.
Det er motivet ditt, noen tok Merritt for å stjele pengene hennes?
Rått, Watson.
-God morgen, James. -Dr. Loo, er det onsdag allerede?
Nei, men din siste MR var så lovende at jeg la til en time.
-Faen. -Liker du å ligge i senga hele dagen?
Ja, favorittingene hans skjer der.
Hvem er du? Og hvorfor avbryter du timen min?
Carl, min ekspartner.
-Så du er homofil. -Politi.
Du skulle ha sagt "politipartner".
Man må hjelpe folk å analysere alt nå.
Hva er greia med rehabiliteringen? Legen sa han ikke kom lenger.
Er ikke du en skikkelig solstråle?
Jeg er også lege, og som jeg sa til James forrige måned,
kjenner ikke den andre legen han så godt,
og derfor vet han ikke at han faktisk kanskje kan gå igjen.
-Kanskje. -Det kommer an på hvordan det går.
-Så langt ser det bra ut. -Så langt.
-Hvor lenge har det pågått? -Ikke lenge.
Jeg liker å starte noen dager etter operasjonen.
Dager? Ok.
Venter man for lenge, glemmer kroppen seg selv.
De fire månedene har vært produktive.
Når dr. Loo sier rehab, mener hun
at hun ser meg falle og banne hver jævla dag.
Jeg ler ikke, og du banner ikke, ellers vet du hva som skjer.
-Hei. -Fremgang.
Kjente du det?
Litt.
Du kan dra.
Ja.
Farvel, da.
Bank gjerne dritten ut av ham.
Carl, Moira vil se deg.
-Hørte du hva jeg sa? -Ja, og hun så meg.
Så det er veldig ofte den kjedeligste, ubetydelige detaljen
som fører til en løsning. Det kjedelige eller en pause fra det.
Etter fire år er det vanskelig å rekonstruere alle detaljer,
så vi trekkes mot hendelsene rett før forbrytelsen.
Men i dette tilfellet
må vi se lenger tilbake…
-For faen, Carl. -…og ta en titt på…
Dropp forelesningen om kriminologi. Jeg sovner.
Kom til poenget. Merritts penger.
Det kalles å være mentor.
Ja, du gjør en kjempejobb.
Ok.
Hva tenker alle om Hardys "Merritt hadde penger"-teori?
Vi vet at hun hadde et fond.
Hun tok ut penger fra fondet helt til hun forsvant.
-Men hva skjer om Merritt dør? -Trolig går alt til William.
-Det er mye gjetting. -Du hjelper ikke.
Og kan du sette deg opp? Du ser ut som et avkappet hode.
Fortsatt sint for at jeg ikke nevnte rehabiliteringen?
-Jeg var ikke sint. -Du var på gråten.
-Din kødd. Du kunne ha sagt noe. -Burde jeg fortalt om klysteret?
Ja, for det ville ha muntret meg opp. Trollet tror du kan gå.
Hun tror jeg kan bevege meg. Det er en forskjell.
Men det hadde vært fint å vite det.
Hvis William ikke kunne forvalte fondet, hvem ville gjort det?
Det ville blitt forvaltet av vergen hans.
Hun sa hun var vergen hans.
-Det gjorde hun. -Hvem er "hun"?
-Med de ordene. -Med de ordene.
-Hvor skal vi? Hvem er "hun"? -Jeg sier det i bilen.
Vinner jeg?
Hallo?
Alice, kom inn.
Finn deg til rette. Jeg kommer snart.
-Du har spindelvev. -De er ikke mine.
En edderkopp kan falle ned fra taket på en av pasientene dine.
Potensielt.
Det bringer visst hell når de er i håret ditt.
Nei, jeg tror ikke det er sant.
Så jeg antar at du har sett avisen?
-Jeg prøvde å advare deg. -Skal ikke du hjelpe ham?
Da må han være her.
-Hva? -Han kom ikke i går.
Herregud, Carl.
Jeg vil gjerne bare godkjenne ham, men hvis noe skjer, får jeg skylden.
-Han er fri. -Det er din feil.
Det var lurt å ha ham i kjelleren,
for å slippe ham ut i offentligheten med alt sinnet…
Han har angrepet en journalist.
Det var mer et dytt.
Hva skjer når han dytter en mistenkt? Eller en kollega?
Om han vender seg mot seg selv?
Carl er mange ting, men han ville aldri gjort noe sånt.
Sikker på det?
Fordi du bruker smutthullet
om at uløste saker ikke er aktiv tjeneste, men
det har slått litt feil, hva?
Kanskje det er personlighetskrasj.
-Hva mener du? -At han ikke kommer.
Ikke alle terapeuter er riktig for alle pasienter.
Det er så sant.
Så Carl responderer kanskje bedre på en annen terapeut.
Det kan hende.
Jeg foreslår at du leter. Ser hvem han klikker med.
Han vil nok gjerne dra på oppdagelsesreisen med deg.
Jeg prøver å være pragmatisk.
Ikke mitt sirkus, ikke mine aper, som de sier.
Si at jeg sa tatty-bye?
-Morck til dr. Wallace. -Jeg kjenner deg.
Dere kan ikke gå opp.
La dem gjøre jobben sin. Ring dr. Wallace.
-Jeg tror ikke vi har en avtale. -Nei.
-Lukk døra, doktor. -Skal du fortelle meg hva det handler om?
Sett deg.
Hvorfor lar du William Lingard bo her gratis?
Jeg gjør ikke det.
Han får et hjem,
og jeg får observere ham i mer gunstige omgivelser.
-Og med gunstig mener du behagelig? -Absolutt.
Ingen blomstrer på et lager, som de fleste institusjonene er.
William?
Du må ha samlet veldig mye data på de fire årene han har vært her.
Ganske mye, ja.
Jeg legger til at Williams tilstand har forbedret seg betydelig.
Du sa at han ble verre.
Jeg tror du hørte feil.
St. Moritz. Fint.
William.
Du sa du kunne hindre meg i å snakke med William
fordi du var vergen hans.
Det er sant.
Hva betyr det egentlig?
Det betyr, kort sagt, at jeg tar alle avgjørelser for ham.
Som hvordan midlene hans fordeles?
Usikker på hva du mener.
Det vet du godt.
-Jeg liker ikke det du antyder. -Hva er det, tror du?
At jeg stjeler penger fra en av pasientene mine, noe som er absurd.
Denne er veldig fin.
-Hva skjer her? -Mannen er ikke frisk.
Du må dra nå.
-Politiet. Vi skal se til ham. -Ingen av dere kan være her.
-Hva feiler det ham? -Fy faen.
Som verge, selv med fullmakt, får jeg bare kontakte forvalteren.
Det har jeg ingen grunn til fordi jeg sørger for Williams omsorg.
Men forvalteren har vært savnet i fire år.
Det er derfor banken utnevnte en advokat til å fungere som forvalter.
Ja, Bank of Jersey.
Hvor enn det er, ja.
-Rose, hjelp meg. -Absolutt ikke.
Jeg ba deg ikke om lov.
Hør her. Det er best at du går til side.
Takk.
-Ja. -La oss snu ham.
-Ok. -Forsiktig.
Si at jeg gjennomsøker kontoret.
Hva tror du sjansen er
for å finne et sjekkhefte eller et kort i Williams navn?
Null sjanse.
For du skal ikke lete her uten ransakelsesordre.
-Det er et artig gammelt svar. -Hva mener du?
Du kunne ha sagt "null" og ikke mer.
Med fullmakt har jeg rett til å ha de dokumentene.
Ja, men du sa at du betaler for Williams omsorg
i bytte mot den enorme kunnskapen.
Jeg sier bare at det finnes regler.
Tok jeg ut penger fra Williams fond, måtte jeg redegjort for alt.
Ja, som den årlige servicen på en 2024 Mercedes SLC 250D.
Noe sånt vil utløse umiddelbar revisjon.
Men vær så god, ha det gøy.
Uten familie er det liten sjanse for at noen legger merke til det.
Banken kan legge merke til det.
Det finnes systemer som varsler dem om noen går over grensen.
Hvor mange av pasientene her er bare barn av gamle penger?
Ok, du kan dra nå.
Du er verre enn frekk. Uforskammet.
Hva vil en aktor tenke
når de hører at kort tid etter at Merritt Lingard forsvant,
dukket du opp, tok broren hennes og begynte å bruke pengene hans?
Kom deg ut.
Og når eliten i din verden får vite det,
fy faen…
…da er du ferdig.
-Er jeg ferdig? -Ja.
Aner du hvem jeg kjenner i din verden?
Nei, og jeg gir faen.
Så du kan spare denne rettskafne indignasjonen
til rettssaken, ok?
-De har dopet ham ned. -Han er ok.
-Han ble nettopp bedøvet. -Hvorfor?
Noen ganger får han en liten dose Thorazine eller Haldol.
Noen ganger? Eller rett før vi kom? Hvor mange andre har du dopet ned?
Alle sammen.
Faen.
Hvor er William?
-Få ham inn i bilen. -Jeg tror ikke du…
Nei.
Nei, du er i nok trøbbel.
Jeg tror ikke du planla det.
Det utviklet seg nok bare i tiden du passet på William.
Når du så hvor lett det var å få pengene, kunne du ikke stoppe.
Og så, som de fleste underslagere,
sover du som en baby om natten ved å si til deg selv at du fortjener det.
Jeg vil snakke med advokaten min.
Jeg kan ikke få sagt tydelig nok hvor mye jeg ikke vil angre på dette, ok?
Jeg har ikke pakket noe, så han trenger en tannbørste og en…
Jasper!
Var det Jasper jeg så?
Ja.
Han sa han trengte noe viktig, men jeg så bare en bong.
Hvorfor ba du ham ikke vente på meg?
Fordi du har bedt meg passe mine egne saker.
Ikke når du ser at en håndgranat snart eksploderer.
-Frykt ikke. Ingen eksplosjoner. -Jeg snakket om Jasper.
Jeg skjønte metaforen.
Dårlig dag?
Dra til helvete.
Sett på tøff-tøff igjen.
-Vent. Jeg bor også her. -Som om jeg trenger en påminnelse.
-Jeg får bekymre meg. -Jeg får gi faen.
Du må ta deg av noen ting. Du kan ikke utsette ting.
Sier han som tar doktorgrad om Wittgenstein på 8. året.
Det er Kierkegaard, din kødd. Hører du aldri etter?
Kanskje du burde det, for Sørens store tema
er hvorfor vi står opp.
En spesifikk en, bare for oss. Vår egen sannhet.
-Vil du vite min? -Nei.
Jeg elsker livet.
Jeg har studier, litt jobb, venner, hobbyer. Hva med deg?
Hvis du har venner og hobbyer, hvorfor er du alltid her?
Ja takk.
Bra kast, drittsekk.
Og til din informasjon har jeg gått på tegnekurs.
Møtte til og med en herlig kvinne der. Portugisisk eller brasiliansk.
Vi har flørtet. Eller jeg. Engelsken hennes er ikke så god. Men…
Poenget er at du må finne din egen sannhet, Carl.
For alles skyld, men mest min.
Ferdig? Jeg tror jeg foretrakk det da du siterte Yoko.
Stikk, Carl, og tenk på det jeg sa.
Herregud.
Ikke sovn på sofaen. Du våkner bare mer deprimert.
-Hvor skal du? -Vaskeriet.
Før det stenger.
Vask klærne dine på fritiden. Det er politiarbeid som må gjøres.
Ikke min klesvask. Det er Merritts.
Jeg gjør det du ba meg om. Jeg ser på det kjedelige.
Hva betyr det?
-Du vil synes det er dumt. -Antageligvis.
Men si det likevel, ellers gir jeg deg sparken,
så kan du gjenoppta rollen som klovn for fittene ovenpå.
Herregud, Carl. Du kan ikke bare si sånne ting.
Hva, "klovn"?
Nei, "fitte".
På puben, ja, men ikke på jobb.
-Det fins regler. -Det er bra nok for Chaucer.
Men dette er ikke gamledager, og du er ikke Beowulf.
Beowulf? Chaucer skrev Canterbury-fortellingene…
Bare si det, Baths kone.
Jeg så på alle Merritts kvitteringer og kredittkort igjen.
Men denne gangen ett år tilbake i tid, og jeg så et mønster. På en måte.
Alle butikkene hun dro til var nær jobben,
som gir mening, for det er ikke mye der hun og William bodde.
Så det ga mening at hun gjorde ærender etter jobb før hun dro hjem.
Men et sted skilte seg ut,
et vaskeri nær Cowgate, det er ikke i nærheten av kontoret.
Først slo det meg ikke som rart.
Merritt ville vært nøye med klesvasken, fordi klærne var så fine.
Hun ville hatt et sted hvor de visste å ta vare på fine ting.
Men dette var ikke et sånt sted.
Hun dro bare dit én gang,
mens hun ofte var innom et snobbete sted nær kontoret.
Hun hadde gått der i årevis.
Hva gjorde hun på det andre stedet? Og det var bare en uke før hun forsvant.
Ta Akram med deg.
Kult.
Jeg er betjent Dixon. Dette er betjent Salim. Er du eieren?
Ja.
-Er du Shirley Atkins? -Hva handler dette om?
Jeg har en kvittering fra fire år siden.
Jeg lurte på om du kunne si noe om kunden.
Jeg kan ta en titt, men jeg tviler. Jeg fører ikke journaler så lenge.
-Hva? Du vet at jeg kjenner henne. -Beklager, jeg…
Tror dere jeg vil hjelpe dere å finne den hurpa?
Etter det hun gjorde mot Kirsty?
-Kjente du Merritt? -Skulle gjerne aldri møtt henne.
-Var hun kunde? -Hun var aldri kunde.
Hun kom for å be om unnskyldning, men hun mistet motet.
Danny, Kirstys bror, jobbet den dagen.
Hun så på ham og lot som at jakken trengte rens
og kom seg ut.
Så hun la igjen jakken sin hos deg. Har du den ennå?
Tuller du? Jeg brant den.
-Hva sa hun unnskyld for? -Kan du ikke spørre datteren min?
Du sa hun het Kirsty. Hvor finner jeg henne?
I Pentlands.
Fengselet?
Der hun havnet etter at Merritt nesten fikk henne drept i Saughton.
Mark Gilbey. Husker du ham?
-Bør jeg det? -Min første partner.
Han var på vakt.
Bråk utenfor en pub.
Det så ut som ingenting, til det var en kniv.
Så lå Mark på bakken i en blodpøl.
Han overlevde, men forlot jobben.
Vet ikke hva vi kunne gjort annerledes, men jeg følte meg skyldig.
Gjør det fortsatt.
Men jeg har aldri ønsket at det var meg.
Jeg sa ikke det. Ikke akkurat.
Det gjorde du.
Går det bra, Carl?
Det er visst ulike meninger.
Det manglet ikke på dem i dag. Det er flere her som er bekymret.
-Det går bra. -Ikke for deg.
For ryktet deres.
Det var en journalist på jakt etter en story. Jeg overreagerte.
De vil se deg suspendert.
-Jeg trodde det var din avgjørelse. -Ja.
Det setter meg i skuddlinjen for flere katastrofer.
Du lar dem ikke presse deg, vel?
Ikke anta, Carl.
Vi er gamle kjente, men nå er det et argument for
å høre på de andre og ikke ignorere dem.
Du satte meg i den jævla kjelleren av en grunn.
Ja.
Jeg vil at du skal jobbe i stillhet, uten å plage meg.
Ute av syne, ute av sinn, mens jeg gjør andres drittjobb?
Hva slags drittjobb er det?
Hvorfor ga du Merritt Lingards sak til Fergus Dunbar?
Jeg kan tenke meg fordi han var nestemann.
-Hvordan det? -Du sa at den var profilert.
Hadde alle kjennemerkene dere overordnede elsker.
Det krever en som er god.
-Fergus' etterforskning var solid. -Hvorfor ble han tatt av saken?
Det var ingen flere spor, og jeg trengte ham et annet sted.
Et annet sted.
-Ute av bygningen? -Det var hans valg.
Jeg likte Fergus.
Og med det glemte alle Merritt Lingard.
-Ikke alle. -Hva da?
Telefon midt på natten? Ba noen deg om å droppe den?
Jeg er den første kvinnen som har denne jobben,
og det er viktig for meg, ja,
men det er også viktig for mine etterfølgere.
Så du gikk med på det for å ikke sette det i fare?
Det er ikke det jeg sier. Jeg er ingen jævla feiging.
Jeg dytter når jeg må, og det vet du også.
-Må jeg minne deg på… -Nei da.
…at jeg har reddet deg ved mer enn én anledning.
Her inne, der ute.
Du gjorde en feil. Dårlig valg, eller hva faen. Nå ber du meg fikse det.
Nå vil jeg at du skal løse saken uten å bli sparket for å være psykopat.
-Er det mulig? -Kommer an på.
Støtter du meg?
Hvis du må spørre, har du ikke lyttet.
Og for Guds skyld, slutt å si tull som: "Det burde ha vært meg."
Hei, Kirsty. Sett deg.
Er dette et slags komplott? Skal dere stanse prøveløslatelsen?
-Nei. -Jeg er ute om seks uker.
-Du er en mønsterfange. -Det er jeg faen meg.
-Skal du tilbake til vaskeriet? -Jeg har fått nok klesvask, takk.
Jeg skal så langt vekk som mulig.
-Begynne på nytt? -Forsvinne.
-Du er redd. -Ellers hadde jeg vært en idiot.
Hvem angrep deg?
De knivstakk meg i øyet, så det vet jeg ikke.
-Merritt Lingard forsvant kort tid etter. -Ja, fordi jeg fikk henne drept.
-Hevn for at jeg nesten ble drept. -Virkelig?
Leide en leiemorder som kastet henne over bord fra en ferge.
-Det løser saken. -Bare hyggelig.
Hva?
Noen ganger vil folk skremme noen til stillhet.
Og noen ganger hopper de over det og får dem til å tie.
Ok.
Jeg ser på deg og skadene dine, og jeg ser at du ikke skulle advares.
Du skulle bli drept.
Det er ikke nytt for deg. Du er fornuftig nok redd.
Du vet noe.
Du fortalte Merritt om det i håp om tidlig løslatelse, men noe skjedde.
Ja, for faen, noe skjedde.
Hun lot meg i stikken.
-Hva var informasjonen? -Jeg kan ikke vitne i retten.
Jeg innrømmer ikke at jeg har sett noe. Jeg skal aldri love det igjen.
Jeg klandrer deg ikke.
Ok?
Jeg var på et kvinnehjem en stund.
Før jeg ble arrestert.
Jeg møtte en kvinne.
Hun var ikke der lenge, men vi ble venner.
Hun sa at mannen hadde prøvd å drepe henne. Han ga henne bank.
Hun fikk blåveis og brukne ribbein.
Han brakk kinnbeinet hennes.
Hun var overbevist om at han ville finne henne der, så hun dro,
og jeg så henne aldri igjen eller tenkte på henne…
…før ansiktet hennes var på nyhetene.
Hvorfor?
Saken Lingard hadde.
Mannen som drepte kona. Finch?
Kvinnen var hans kone. Andrea Finch.
Avtalen var at jeg skulle vitne om Andrea og få tidlig løslatelse.
Men i siste øyeblikk ombestemte kjerringa seg…
…og sa at jeg ikke kunne vitne fordi en som meg ikke var troverdig.
Men det var rykter der ute om at jeg har snakket med henne,
så jeg ringte henne…
…og jeg sa…
"Jeg er ikke trygg.
Jeg får trusler."
Hvem kom etter deg?
To hurper. Livstidsfanger, begge to.
De kom inn med kniv og sa at jeg gjorde noen forbanna.
-Hvem betalte? -Jeg vet ikke.
De får 500 pund til kiosken og et navn i vaskeposen.
Men hvorfor gå etter deg for info som ingen vet at du har?
Det er folk her som kjenner Finch
som vet at jeg har pratet med deg, så du må hjelpe meg.
Hva gjorde Merritt?
Hvor ringer du fra?
Mobilen min.
På en smuglet telefon?
Hva har det å si? Jeg sa det.
Jeg kan ikke gjøre noe.
Din jævla hurpe.
Er du høy?
Jeg er for faen livredd.
Er du høy?
Hva forventer du?
Herregud…
Hun la på.
Hva skulle jeg gjort?
Du lot meg ikke bruke Kirstys bevis.
Hun ville ikke hjelpe deg.
Hun ville gjort det verre.
Kirsty Atkins har blitt knivstukket.
Herregud.
-Hvor ille er det? -Jeg vet ikke.
Hun er i live, men hun er i koma.
Kirstys liv er resultatet av en rekke dårlige valg,
ingen som har noe med deg å gjøre.
Si det til familien. Det er nok en stor trøst.
Det første tok øyet, det andre punkterte lungen
og et tredje bommet på hjertet med noen få millimeter.
Bare tre sår. To traff målet, mens et var like i nærheten.
Var det ikke i fengsel, hadde jeg sagt det var en proff.
Hvor tror du alle proffene er?
Sam Haig her.
-Kirsty! -Hallo?
Ok.
-Merritt? -Jeg snakker med deg.
Si hvor og når.
Tekst: Anette Aardal