Poți să fii reținut?
Reținut? Să nu-l arunc pe scări, adică?
O să te îmbăt într-o bună zi și o să-mi spui cu ce te ocupai.
Eu nu beau.
Sam Haig.
Lucrează la Telegraful. A venit zilnic la procesul lui Finch.
Nu, nu-l cunosc.
El și Merritt petreceau joia după-amiaza la hotel.
Nu ne-a făcut cunoștință.
Deși erați apropiați, ați zis?
Nu discutam despre viața ei personală, ați uitat?
Credem că investigau împreună un caz de corupție.
Ce fel de corupție? Și unde?
Ceva care-l lega pe Finch de Kirsty Atkins.
- Kirsty Atkins? - O martoră.
Nu i-ați permis să depună mărturie.
- De ce nu? - Speram să ne spuneți dv.!
Nu-mi amintesc nimic despre această Kirsty Atkins
sau despre ce avea de spus legat de caz.
Întrebați-l pe Liam Taylor!
L-am întrebat. Ne-a trimis la dv.
Kirsty i-a spus lui Merritt că va depune mărturie
că a întâlnit-o pe soția lui Finch într-un adăpost.
Soția era acolo fiindcă Finch o stâlcise în bătaie.
Această nouă informație nu l-ar fi ajutat deloc pe Finch.
Atunci, de ce n-a citat-o?
Era o infractoare prolifică și rezidentă a penitenciarului Saughton.
Atunci, nu era credibilă.
Merritt nu era de părerea asta.
Curând după conversație, Kirsty a fost atacată.
Cineva a considerat-o credibilă.
Deci, din nou, întrebarea noastră e: de ce n-a fost citată?
Nu-mi amintesc de această individă. Aș comenta teoretic.
Și, cu o astfel de individă,
juriul vede doar un om care caută să scape.
O să iasă în curând fără un ochi
și cu câteva zeci de cicatrici de la rănile de cuțit din arest.
- El vorbește vreodată? - Nu, dacă pot să-l împiedic.
A fost atacată când i-ați zis lui Merritt că n-o poate cita ca martor.
Te cred pe cuvânt, fiindcă, din nou,
chiar nu-mi amintesc nimic.
Dar sunteți de acord că Finch ar fi reușit doar dacă avea pile în interior?
Morck, ești într-adevăr dement precum se spune!
De ce aș ajuta pe cineva ca Graham Finch?
Fiindcă nu era un bărbat anonim care și-a îmbrâncit soția pe scări.
Avea bani. Avea influență.
Finch avea vechime și relații în cercurile corupte.
Nu avea nevoie de ajutorul meu.
Merritt ar fi venit la dv. ca s-o citeze pe Kirsty.
Există vreo dovadă că voia s-o citeze?
- De ce ești așa convins? - O cred pe Kirsty.
Traficanta care vrea să fie eliberată?
Ce-i cu reporterul cu care se presupune că lucra Merritt?
E mort.
A căzut cu o zi înainte de dispariție,
deci, dacă ții evidența,
unul a murit, unul e viu, unul a dispărut
la o săptămână după ce Merritt v-a zis
că o martoră îl poate închide pe Finch.
Bine, Morck. M-ai prins!
Sunt vândut lui Graham Finch.
Mă plătește în monede de aur, presupun?
Nu, domnule!
Noi credem că v-a amenințat indirect.
Fiica dv., Julia, a fost împinsă de pe drum în timpul procesului.
Ea, la rândul ei, a lovit și a rănit grav un bărbat. Un dezastru.
Gândul unui tată stă mereu
la pericolele care-i pândesc pe cei dragi.
Asta e o slăbiciune.
Domnule, de unde știți că dna Kirsty Atkins e traficantă?
Așa ați zis voi.
Nu. Morck a zis că era o infractoare prolifică, atât.
Singura persoană care ne poate ajuta să dovedim toate astea a murit.
Nu știm cu certitudine că Merritt a murit.
Să sperați că așa e!
Mulțumim!
DEPART. Q
PRIETENI?
Numai cu tine pot să vorbesc.
Dar cu Alison, Mia sau Jenna? Cu ele?
Sunt toate cu nasul pe sus.
„Cu nasul pe sus”. Vorbești ca maică-mea.
Încetează!
Așa se zice, da?
Cu William o să vorbească. Eu le sperii prea tare.
PRIETENI? NU AI MULȚI
Ești înfricoșătoare.
Da, sunt.
Dar îmi place să vorbim.
- Pot să-ți spun aproape orice. - „Aproape”?
Ce nu poți? Dă-mi un exemplu!
- Nu pot să-ți dau. - De ce?
Dacă ți-aș putea spune, ți-aș spune.
Ai dreptate!
De ce râdeți?
Lyle, ce dracu'?
A zis mama să-ți spun să vii acasă.
Bine, mi-ai spus. Acum dispari!
Mi-a zis să te iau de aici.
N-ai să vezi așa ceva.
Miroase a sex.
Știi tu ce-i aia?
A venit taică-tu.
E în regulă, lasă!
- Salut, Harry! - Ați învins?
Azi, nu. Dar ne-ai fi fost de ajutor.
M-am retras.
- Tu ești Lyle Jennings. - Domnule Lingard!
- N-ai venit să dai foc casei, da? - Tată!
Nu, am venit să-l iau pe Harry. Mama are treabă cu el.
- S-a trezit? - Tocmai plecam.
Bine.
Lyle!
Ne vedem mâine!
Ce caută Harry Jennings aici când eu nu sunt acasă?
- Nu e băiat rău. - Vorbeam cu soră-ta.
Io cu Harry ne plăcem.
- „Eu și Harry”. - De fapt…
ne iubim.
- Ca Romeo și Julieta? - Cum zici tu.
- N-o să mai vină aici. - Ai ratat meciul fratelui tău.
Lui nu-i pasă dacă mă duc sau nu la meci. Nu?
- Vii dacă vrei. - Nu-i pasă.
- Nu asta contează. - Dar ce contează?
Familia?
Da, mă gândeam eu.
Te superi?
PRIETENI?
NU AI
Domnule inspector Morck! Nu te-am recunoscut.
Nu erai în mașină în fața biroului meu.
Bine că nu sunt în biroul tău! Încă.
Ce mai faci, Robbie?
Ne cunoaștem?
Atât te-am văzut la știri, încât așa pare.
Aș putea spune același lucru.
Ca toți avocații buni, te uiți altundeva
când clientul dă pe lângă.
Ați venit să-l hărțuiți pe dl Finch?
Dacă da, putem să mâncăm, întâi?
E în regulă, Robbie!
Insp. Morck a venit să-și ceară scuze pentru o neînțelegere.
Deci, gândacul tău dresat s-a târât din greșeală
pe un puștan de 17 ani?
Da. Pe tine trebuia să se târască.
Îmi cer scuze!
Dar l-ai spart ca lumea pe Fritz.
Am impresia că i-a plăcut.
Așa e. I-ai făcut ziua.
Ți-am cerut scuze. Mai era ceva?
Da.
Nu vă supărați, crosele acelea sunt foarte scumpe!
Uite ce e!
Nu mai poți fi judecat pentru uciderea soției, bravo avocatului!
Dar pot să te acuz
că ai solicitat uciderea lui Kirsty Atkins.
Ce anume și cine?
S-o lăsăm moartă! Ce zici?
Dv. ce ziceți? Lăsați-l pe dl Finch să mănânce!
Ai dovezi?
Îl am pe celălalt gândac, Ed Solomon,
care l-a adunat pe Fritz și l-a dus la spital.
- Și el e în spital, mi s-a zis. - Da.
Cu un picior rupt.
Noroc că poate să vorbească și fără picior!
E tare vorbăreț Ed, ăsta.
Are multe mesaje scrise și vocale de la tine,
foarte haioase dacă nu ești tu.
- Sau avocatul tău. - Cum ar fi?
„Gabby zice că te poate pune pe felie cu două șmechere din Saughton
care să-i scoată un ochi și să i-l bage pe gât.”
Depunea mărturie împotriva ta,
deci e și metaforic, și simbolic.
Cred că acum putem să încheiem interviul.
Presupunem că această Gabby
se ocupă cu aceleași combinații dubioase ca tine,
dar ceea ce nu știm noi
e cine ți-a spus despre Kirsty.
Inspector Morck!
Nu cumva Stephen Burns?
Poate chiar după ce Ed sau Fritz a scos-o pe fiică-sa în decor?
Dacă vreți să vorbiți așa cu dl Finch,
puneți-l sub învinuire sau plecați!
- E un club privat… - Atenție!
Poate te duci s-o iei!
Mă scuzați!
Te scuz cât vrei!
Du-te, Robbie!
Promit că n-o să mărturisesc nimic!
Kirsty iese luna viitoare.
Îi trimit niște brioșe.
O să uiți că a existat.
De ce aș face asta?
Pentru că, dacă pățește ceva,
chiar și o lovitură la degetul de la picior,
o să presupun că e mâna ta și-ți vin la ușă.
Asta e tot?
Bănuiesc că ăia care au venit la Jasper și la Kirsty
s-au dat și la Fergus Dunbar, cel care a investigat cazul Lingard.
Tot ce se poate. Au mult timp liber.
Ai legătură cu dispariția lui Merritt Lingard?
- Ți se pare haios? - Rău.
- Ce să am cu ea, dacă am fost achitat? - Te-au achitat pentru crimă.
Ea ancheta un caz de corupție cu un reporter, Sam Haig,
care a murit cu o zi înainte să dispară ea.
Te-ar fi putut prinde altfel.
Da, chiar e foarte suspect.
Nu știi cumva ceva despre asta?
Nu. Eu nu am obiceiul să ucid reporteri.
Ci doar neveste?
Fritz a zis că ești cam dement.
Din partea lui Fritz, e o laudă.
- Haig a fost la proces. - Dacă spui tu…
Da, a fost.
El mi-a spus despre Kirsty Atkins.
Când?
Într-o zi la proces.
A venit la mine în pauză, a zis că va depune mărturie
și că e foarte incriminatoare.
- Ți-a dat-o pe tavă? - Da.
Ceea ce mi s-a părut suspect.
I-am zis lui Graham că, dacă e așa, o să solicit imediat respingerea ei.
Având în vedere trecutul femeii,
decizia sigur urma să ne fie favorabilă.
Până la urmă, n-am făcut nimic.
N-a fost nevoie.
Și pentru Graham era suficientă o cerere?
N-am participat la nicio conversație privitoare la asta.
Iar dacă Graham ar fi intenționat o abordare mai agresivă,
desigur, i-aș fi amintit
că putem să ne descurcăm și fără să recurgem la intimidare.
Ai idee de ce ți-a făcut Haig un asemenea cadou?
- Nu. - Nu ți-a cerut nimic?
Nimic.
Și niciunul dintre voi n-are habar
ce a pățit Haig după ce v-a dat
norocul ăsta de informație?
Din experiența mea,
dacă vrei să te lase un reporter în pace,
cel mai stupid ar fi să-i faci rău.
La fel cu polițiștii.
Dacă te iei unul de-al lor, nu te mai lasă în pace în veci.
Nu merită.
Multe-s interpretabile, dle Finch!
Treaba cu crosa de golf a fost foarte haioasă.
Mulțumesc!
Recunosc că am fost ușurat că nu l-ai lovit cu ea.
Doamne, mă iei că-s eu necontrolat,
deși tu ești ăla care strivește trahei și împinge oameni pe scări!
Da, doar că eu, când fac chestiile astea,
nu-mi pierd controlul.
Le fac foarte controlat.
Cu ce mama mă-sii te ocupai în Siria? Zi!
Nu răspunzi?
Morck!
- Cineva își bate joc de tine. - Cine e?
Reporterul tău preferat, Dennis Piper.
Nu închide! O să te ajut.
Foarte generos din partea ta, dar ești un șobolan.
O să-ți trimit ceva. Să te uiți!
Dacă apoi vrei să vorbim, o să stau o oră la Golden Rule.
Despre ce naiba vorbești?
Ne uităm?
Fir-ar!
Hei!
Mi s-a infectat măseaua.
Am nevoie de antibiotice.
Sau, și mai bine, de un dentist.
Bine, atunci. O să mor de septicemie.
Vă fur plăcerea s-o faceți voi.
O să fie cam răsuflat după atâta vreme.
Nu mă mai lăsa în pace.
Când întorceam capul, era acolo, fixându-mă.
- Fixându-te? - Da.
Dacă mâncam, dacă mă antrenam la sală,
dacă citeam la bibliotecă, se așeza în fața mea.
O dată l-am prins privindu-mă dormind.
N-am mai suportat.
L-ai bătut rău. S-ar putea să-și piardă ochiul.
Sam, ai auzit ce-am spus?
Poate să-și piardă ochiul.
Simți ceva când îți spun asta?
- Da, mă simt bine. - Te simți bine?
Nu m-ar fi lăsat niciodată în pace.
Sam!
Nu sunt fratele lui. Trebuia să-i bag asta în cap cumva.
Cu forța, adică?
Ești sigur că nu era altceva?
Ce altceva?
Ceva mai complicat?
Gata, am terminat cu vorba!
Sam!
Am zis că am terminat cu vorba!
Aici se încheie interviul post-infracțiune cu Samuel Haig, 17 ani,
din data de 10 martie 2013, ora 11:09,
cu mine, Terry Dundee,
consilier la Centrul de reeducare a tinerilor delincvenți Godhaven.
Îl știam pe Haig. Mai bine decât alții, ceea ce nu spune multe.
Haig era extrem de secretos.
Nu împărtășea sursele.
Nu vorbea cu nimeni de la birou, când se obosea să apară.
Chiar și așa, toți îl credeau foarte deștept.
- Dar nu și tu. - Eu îl știam pe om.
Știam de ce se înțelegea așa bine cu infractorii.
Era de-al lor!
- De unde ai filmarea? - Din laptopul lui.
- I-ai spart computerul? - După ce a murit.
De parcă nu contează! Cum a obținut Haig clipul?
I l-o fi dat cineva de la Godhaven.
A tot fost pe acolo în ultimele luni înainte să moară.
- De ce? - Lucra la un articol.
- Îl putem citi? - Încă am niște limite.
Ești reporter. I-ai trage-o și maică-tii.
Cum ne ajută în cazul lui Merritt?
Vă ajută să aflați cine l-a ucis pe Sam Haig.
Nu investigăm moartea lui Haig.
Poate ar trebui. Sam l-a găsit pe puști.
Cel despre care vorbea în clip.
Pe care l-a omorât cu bătaia.
Cum îl cheamă pe puști?
I-a spus „X” ca să-i protejeze identitatea.
Și ce legătură are dl X cu Merritt Lingard?
Stai așa! Niciuna!
Asta dacă n-a băgat-o Haig în ce treabă avea
cu ăla din trecutul lui.
Asta pare treabă de reporter reputat.
Vorbește cu Terry Dundee,
cealaltă voce de pe casetă, care vorbește cu Sam!
E încă la Godhaven.
M-am dus la el, dar m-a refuzat pe motiv că dosarele-s secrete.
A fost fascinant.
Dacă găsești ceva, Morck, să-ți amintești de mine!
- Salut! - Toate bune?
- La ce te uiți? - La o porcărie.
Perfect!
Aveai o privire pe față.
N-am mai văzut-o, nici măcar când te enervez rău.
Când te-ai dus după ăla, parcă nici nu te cunoșteam.
Da.
Bun!
Sunt alt om acasă.
Da? Sunt nevoit să fiu așa.
Aproape zilnic văd lucruri groaznice,
cărora nimeni nu le poate face față
și care nici n-ar trebui văzute.
Cum ar fi? Care e cel mai groaznic?
N-o să-ți fac așa ceva.
N-o să-ți zic ce știu. Nu i-am zis maică-tii, nu-ți zic nici ție.
- De ce? - Voi trăiți în altă lume.
N-aveți nevoie să știți ce se întâmplă în cealaltă
decât că există și că, uneori,
ceva de acolo ajunge aici.
Ăla de la cofetărie știe treaba asta.
Vrea să te sperie arătându-ți lumea aia.
Să fii terifiat, ca să te controleze.
Nu poți să treci prin așa ceva fără să ai probleme.
Adică o să am coșmaruri și chestii?
Cine știe ce va fi?
Când crezi c-o să mori sau tot vezi moarte,
încep să ți se furișeze în minte tot soiul de gânduri apăsătoare
care abia așteaptă să te cuprindă.
- Încerci să mă sperii? - Deja ți-e frică.
Asta e și ideea!
Acum știi că lucrurile se pot schimba într-o clipită.
- Suntem membri al aceluiași club. - Nu vreau în el.
Nimeni nu se înscrie de bunăvoie.
Oamenii se chinuie toată viața să evite asemenea calamități.
Dar trebuie să mergi la întâlniri, să vorbești cu ceilalți membri,
ca să știi că nu ești singurul care gândește și simte
nebuniile pe care le gândești și le simți tu.
Ca tine și ca Hardy?
Da, ca mine și ca Hardy,
iar acum, ca mine și ca tine.
Stai, tu…
vrei să vorbim?
Da, când ai nevoie, sigur!
Despre ce s-a întâmplat?
Despre ce se întâmplă.
Poftim, zi-mi cât de supărat ești că am stricat relația cu mama ta!
Și că te-am abandonat când am fost împușcat.
Nu e vina ta. N-ai avut ce să faci.
Nu.
Dar tot poți fi furios.
E în regulă. Ai voie să fii furios.
Să vorbim despre asta la întâlnire!
Sunt aici.
Te ascult.
Pe cuvânt!
Bună dimineața!
Cam firav dosar!
Poliția s-a uitat la stâncă și a decis pe loc.
Și eu aș fi procedat așa.
Leziuni compatibile cu o cădere de la înălțime.
Există căderi de la înălțime fără leziuni?
Bun, care e problema?
Pe lângă firul evenimentelor și cauza morții, ambele dubioase.
- Cel care l-a găsit pe Haig, Evans. - Instructorul.
Da.
Zice că seara fusese cu soția
și că l-a găsit pe Haig când s-a dus să facă poze.
Doar că în ziua în care l-a găsit, ploua.
E Scoția.
Poate ploua când s-a trezit,
era soare când a sosit, și apoi, viscol.
I-a trimis și o tonă de mesaje lui Haig în noaptea aceea.
- De pildă… - Zi!
„Gata cu secretele!
Cred că ar trebui să dezvălui tot.
Nu e vorba de soția mea.
Vreau să știi că te văd.
Te-ai întors la hotel?
Ea mai e acolo?”
- Stai așa, care „ea”? - Probabil Merritt.
Nu i-a răspuns până la ultimul mesaj, în care scria:
„Mă duc să mă cațăr, S.”
Nimeni n-a cercetat mesajele.
Erau irelevante dacă Haig a murit accidental.
Nu și în cazul lui Merritt.
Haig și Merritt se întâlneau la Prince's Garden,
iar editorul a zis că avea un telefon separat.
Deci Evans vorbea cu Haig despre secrete, cu „te văd” și toate cele.
- Tu și Carl nu vorbiți așa? - Nu vorbesc așa nici cu nevastă-mea.
Poate ar trebui!
- Bună! - Bună, Donna!
- Vrei micul-dejun, Morocănosule? - Nu mi-e foame.
O înfrunți pe torționară pe burta goală?
- Nu mi-e foame. - Cum vrei!
Fir-ar!
Rose, tu vrei ceva? Un ceai?
Nu, mersi! Am băut deja prea mult.
- L-ai pus pe Ritesh să tundă iarba? - Da, de ce?
E asistent, nu grădinar!
Grădina are mai multă nevoie de asistență. Arată ca naiba.
Și mai bine stă acolo decât să stea pe capul meu.
„Torționara”?
Fiziologa care o să mă pună ori pe picioare, ori în celulă.
Bine, spune-mi!
Carl a discutat deja cu Paul Evans.
De ce purtăm discuția asta?
- Povestea lui are lacune. - E praf.
Poate voia să ascundă că era pe bune cu Haig.
Sau că, de fapt, știe mai multe. Despre Merritt.
Dacă așa crezi, atunci du-te iar pe capul lui! Întreabă-l!
- Ce? - Ce ascunde.
Să-l întreb așa, direct?
De ce nu? Nu asta vrei să afli?
Doar n-o să-mi spună că ascunde ceva!
Există moduri de a întreba și moduri de a nu întreba.
Depinde ce boașe ai.
Eu nu am…
- Nu-s așa mari. - Răspuns greșit!
Vorbesc serios, Rose! Dacă e așa, ce mai cauți aici?
Încearcă iar!
Am boașe foarte mari!
Poftim! Vezi ce ușor a fost?
Hai să ne gândim cum să faci să-l zăpăcești pe Paul Evans!
Afurisita aia de trapă de siguranță!
Grăbește-te!
I-am zis nemernicului că trebuie s-o repare!
Nesimțitul!
Am venit la programare.
N-o pune acolo! Mulțumesc!
Să înțeleg că mi-ai aflat adresa ilicit?
E just, având în vedere că și tu m-ai abandonat.
Ai o casă simpatică. Ciudățică, dar simpatică.
Simpatică?
Parcă ai locuit aici cu colegii la 20 de ani.
La 20 de ani, am locuit aici cu colegii mei.
- Casa ta cum e? - Ca fosta soție.
Amândoi locuim în tristul nostru trecut.
Tu poate că te-ai distrat aici.
Nu prea. Eram subponderală și profund deprimată.
La 20 de ani cântăream morcovi și făceam sărituri.
Căsnicia mea pălește.
Preferam să scap la 20 de ani.
- Știi ce-i suferința? - Soluționez crime de 15 ani.
A ta, zic.
Mă acuzi de autocompătimire. Minunat!
Eu nu acuz, doar observ.
- Ai cunoscut-o pe dr. Sonnenberg? - Da.
Și cum ți s-a părut?
Îmi amintește de mătușa Enid.
Care își face de lucru prin grădină
și are grijă de panseluțele
crescute peste cadavrele îngropate.
În fine, renunț la terapie.
Nu poți, dacă nici nu te-ai apucat.
Martin, proprietarul, mi-a zis să fiu atent la ce visez.
Nu-mi amintesc când am visat.
Trebuie să le notezi când te trezești, înainte să uiți.
Nu, eu nu visez deloc.
Nu visezi?
Nu dorm.
Și nu ai nevoie de terapie?
Am nevoie de somn.
Acum există pastile.
Mă sperie.
Citești despre oameni care au luat un somnifer
și au mâncat tot frigiderul,
sau ușa e deschisă iar câinele are lesa pusă,
sau se trezesc dezbrăcați lângă fosta iubită.
De ce ai venit aici, Carl?
Nu știu.
Credeam că știu.
Dar acum nu știu.
Când îți dai seama, poți să revii să-mi spui!
Am încheiat pentru azi!
Fir-ar să fie!
Așa!
Am încercat să fac cățărări.
Acum fac Zumba. Prefer pământul sub picioare.
Bine. Ce te aduce pe aici, atunci?
Agent Dixon. O caut pe Chloe Evans.
- Pe Chloe? - Întocmai!
- Tocmai a plecat. - Sigur? Aveam întâlnire.
Sunt foarte sigur. Sunt soțul ei.
S-a dus la moașa noastră.
Deci dumneata ești Paul…
Bine.
Te pot ajuta cu ceva?
Nu cred.
Urma să continuăm discuția
pe care am avut-o cu Chloe deunăzi.
Ce discuție?
Îmi pare rău, nu pot să divulg informațiile care ni se dau.
Dar sunt soțul ei!
Din nou, îmi pare rău.
Spune-i că am trecut pe aici și să mă sune pe acest număr
cât mai repede!
Încântată de cunoștință!
Ți-a spus, așa-i?
Ce anume, Paul?
Stai bine acolo!
Ăla e spray paralizant?
Spray lacrimogen.
Am și boxuri de alamă. Și electroșocuri.
- Crezi că vreau să-ți fac rău? - Știu că nu vrei spray în ochi.
Chiar ești polițistă?
Și eu mă întreb adesea.
Dar te întreb pe tine despre Sam Haig.
Deci, Chloe ți-a spus despre noi?
Nu, dar mi-ai zis tu acum.
Cuvântul „noi” te-a dat de gol. Și e în regulă, apropo!
Aoleu, nu sunt gay!
Nu, firește că nu! Poate doar voiai să vezi cum e!
N-am avut treabă sexual cu Sam.
Dar ce treabă ai avut?
Te apropii de cei cu care te cațări.
Încrederea e totul. Mie, simțea că poate să-mi spună orice.
- Cum ar fi? - Ce vrei!
Ne cățăram pe o stâncă și…
vorbeam.
Deci, era ca terapia,
iar Sam se bizuia pe tine cu funia și secretele.
Da, cam așa.
Atunci, i-ai mințit pe ceilalți agenți
că nu știai despre Sam și Merritt?
- Fiindcă sigur ți-a zis. - N-am mințit. Nici n-a pomenit-o.
Zău așa!
La câte ți-a zis, ți-ar fi spus și de ea.
Ba nu. Și nu credeam că Sam avea pe cineva.
Și mesajele pe care i le-ai dat în zilele alea?
„Nu putem s-o lăsăm așa!”
„Te văd.” Et cetera.
Băusem cu toții în seara aia.
Sam ne-a zis despre articolul lui,
spunând că o să-i schimbe viața.
Chloe, care nu-l înghițea, mereu ofticată că e secretos,
a zis că ar fi bine să fie așa,
fiindcă trebuie să schimbe multe în viață,
altfel o să moară, iar cu el, și eu.
S-au certat și Sam a plecat.
Și s-a dus la hotel?
Cel pe care l-ai menționat în mesaje.
„Ești la hotel? Ea mai e acolo?”
Presupun că cea la care te refereai era Merritt.
De ce?
Sam și Merritt se vedeau la un hotel.
Ți-am zis de mai multe ori, nu a pomenit de ea.
Știi cum se numea hotelul?
Firește! E mai sus pe șosea, Spivey Inn.
- Spivey Inn? - Da.
Serios? Și ești sigur că acolo era?
Da, foarte sigur.
Și nu era cu o femeie?
N-am zis asta.
„Nu e vorba de Chloe. Mai e acolo?” Fir-ar!
Am trimis-o să-și ceară scuze.
Chloe s-a dus la Sam?
- Da. - Singură?
Eu eram prea beat.
Și și-a cerut scuze?
Da, într-un fel.
În ce fel, adică?
Cum am spus, cu toții băusem.
Credeam că ai zis că nu-l suporta!
Mă mai calmează când zic așa.
De ce nu ai spus poliției atunci?
- S-a întâmplat doar o dată. - Sigur?
- Nu l-am ucis pe Sam Haig. - N-am zis asta, dar…
- L-ai ucis pe Sam? - Nu, firește!
- I-a tras-o nevesti-tii! - Da, mersi!
Nu știam, atunci. Eram îngrijorat că nu-mi răspunde.
Până la mesajul în care a scris că se duce la cățărat.
Dacă vreți să mai vorbiți cu mine sau cu soția mea,
sunați-ne avocatul!
Mulțumesc!
Bună dimineața, Merritt!
Azi se ia gunoiul!
Ziua mea preferată din lună.
Poftim!
Nu te grăbi!
Dacă vrei să trăiești o lună în propriul rahat, e treaba ta,
jigodie împuțită!
Urgențele! Ce serviciu?
Subtitrarea: Clara Lițescu