‫הסיפור מתחיל באופן המתוק הזה:‬
‫חמישה חברים.‬
‫הם הכירו במרכז לבעלי לקויות‬
‫והם נוסעים למשחק כדורסל.‬
‫ואיש אינו מבין מה בדיוק קרה לאחר מכן.‬
‫הייתי כתבת צעירה אז,‬ ‫אבל ידעתי ששום דבר מזה לא היה הגיוני.‬
‫אנשי החוק במחוז יובה‬
‫אמרו שזו אחת מחקירות הנעדרים‬ ‫הכי מוזרות שהיו להם אי פעם.‬
‫- נעדרים -‬
‫משפחות נכנסו לפניקה,‬ ‫כי חמישה גברים צעירים נעלמו.‬
‫המכונית נמצאה 110 ק"מ בכיוון הלא נכון.‬
‫מישהו הכריח את הצעירים ההם לעשות את זה.‬
‫האם הם הגיעו לכאן מרצונם,‬ ‫או שהובאו לכאן בכפייה?‬
‫זאת השאלה החשובה ביותר.‬
‫- עדיין תעלומה: מדוע החמישה נכנסו ליער? -‬
‫למה להתחיל ללכת ברגל, בקור מקפיא,‬
‫כשברור שאין לכם מושג לאן אתם הולכים?‬
‫איך פספסו את הקרוואן הזה?‬
‫משרד השריף לא התייחס לזה ברצינות.‬
‫כמה זמן תמשיכו לחפש?‬
‫עד שנמצא את האחרים, או עד שנאבד תקווה.‬
‫מישהו בטח יודע איפה הם נמצאים.‬
‫- תיקי חקירה משונים‬ ‫מובילים ליותר שאלות מתשובות -‬
‫- תיקי המסתורין -‬
‫בערב ה-24 בפברואר 1978,‬
‫נעלמו חמישה גברים לאחר שיצאו‬ ‫ממשחק כדורסל בצ'יקו, קליפורניה.‬
‫- נעדרים, פרס בסך 3,500 דולרים -‬
‫מכוניתם נמצאה נטושה 110 קילומטרים מבתיהם.‬
‫- אלק'ס ריטריט: 110 קילומטרים‬ ‫מאריסוויל: עיירתם של חמשת הגברים -‬
‫במשך כמעט 50 שנים‬
‫מתחבטים חוקרים בקשר‬ ‫לתיק החקירה של החמישה ממחוז יובה.‬
‫שום דבר בו אינו מסתדר.‬
‫מדוע נסעו הגברים‬ ‫מרחק רב כל כך בכיוון הלא נכון?‬
‫מדוע השאירו את מכוניתם‬ ‫והלכו ברגל לתוך הלילה המושלג?‬
‫האם הלכו לאיבוד,‬
‫או שמשהו אפל יותר קרה?‬
‫- מחברת האפשרויות -‬
‫- מה קרה לחמישה ממחוז יובה? -‬
‫- מאריסוויל, מחוז יובה -‬
‫מחוז יובה...‬
‫מבחינתי זה פשוט היה מקום יפה.‬
‫הלכנו לצוד ולדוג...‬
‫אי אפשר היה לנסוע שם מבלי שמישהו ינופף לך,‬
‫כי הכרת את כולם.‬
‫לא היה לי מושג מהו‬ ‫שיעור הפשיעה שם עד שכל העסק הזה התחיל.‬
‫- סקרמנטו, צ'יקו -‬
‫- צ'יקו, אגם אורוויל, אורוויל -‬
‫- מאריסוויל -‬
‫הנה זו שאני אוהבת.‬ ‫אני אוהבת את התמונה הזאת.‬
‫זה ג'קי, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כשהוא היה בן שש או שבע.‬
‫תראי את השיער הזה.‬ ‫-איזה חמוד. לך ולאחיך היו אותן עיניים.‬
‫- קלודיה יואט, גיסתו של ג'קי יואט -‬
‫זאת אימא שלי...‬
‫זה אני וזה ג'קי.‬
‫נראה שזה חג המולד.‬
‫- טום יואט, אחיו של ג'קי יואט -‬
‫אין תאריך. רגע, יש תאריך.‬ ‫תסתכל. חג המולד האחרון שלו.‬
‫זה היה ב-1978.‬
‫אחי ג'קי, ביל סטרלינג,‬ ‫ג'ק מדרוגה, גרי מתייאס וטד ויר.‬
‫הם נפגשו לראשונה בפרויקט "גייטוויי".‬
‫הפרויקט סייע לאוטיסטים או...‬ ‫-לבעלי לקויות.‬
‫לבעלי לקויות ללמוד פעילויות ספורט‬ ‫וגם כיצד להתרועע עם אנשים אחרים.‬
‫הקטע שלהם היה הכדורסל.‬
‫ה"גייטוויי גייטרז" חיו בשביל זה.‬
‫- גייטוויי גייטרז -‬
‫- ג'קי יואט, בן 24 -‬
‫אחי הגדול, ג'קי, היה בן 24‬ ‫עם גישה נפשית של בן 16.‬
‫כשגדלנו, הוא היה איטי יותר מרובנו.‬
‫אבל איש לא התנהג אליו‬ ‫כאילו שהוא איטי יותר.‬
‫אבל הוא היה מסוגל לכתוב את שמו.‬
‫הוא היה מסוגל להשתמש בטלפון.‬
‫הייתה לו חברה.‬ ‫-הוא דיבר איתה שעות בטלפון.‬
‫- ג'קי -‬
‫ג'קי לא חשב שאנשים הם רעים.‬
‫אתם יודעים, הוא תמיד חייך והיה מאושר.‬
‫- טד ויר, ג'ק "ג'קי" יואט -‬
‫אחי ג'קי וטד ויר...‬
‫בילו ביחד כל כך הרבה‬ ‫עד שאפשר היה לחשוב שהם אחים.‬
‫אם הייתם רואים את ג'קי,‬ ‫טד לא היה רחוק משם.‬
‫טד אהב מקרוני עם גבינה.‬
‫- דאלאס ויר האב, אחיו של טד ויר -‬
‫זה מה שאשתי נתנה לו לחג המולד.‬ ‫כשאכל מקרוני עם גבינה, הוא היה ממש מאושר.‬
‫כן, הוא היה חמוד כל כך.‬
‫אבל המוח שלו...‬
‫- פרי ויר, אחיו של טד ויר -‬
‫איך שהוא פעל...‬
‫הוא לא היה מסוגל לקשר בין דברים.‬
‫אף פעם לא ראיתי בדוד טד אדם עם לקות.‬
‫- דאלאס ויר הבן, אחיינו של טד ויר -‬
‫כמובן שאז השתמשו במילה אחרת. מילת ה-מ'.‬
‫הוא היה הדוד הכיפי.‬
‫שטותניק, שעיר, בריא בשר...‬
‫עם שיער מקורזל.‬
‫הוא היה השרת של חטיבת הביניים.‬
‫אבל הוא היה אחד משלנו.‬
‫ועל אלה שהם משלנו צריך להגן.‬
‫האהבנו אותו וידענו שהוא אוהב אותנו.‬
‫- טד ויר -‬
‫ג'ק מדרוגה לא היה חברותי כמו דודי טד.‬
‫- ג'ק "דוק" מדרוגה -‬
‫אבל הם היו ידידים.‬
‫דוד ג'ק היה שקט מאוד‬ ‫ולא הסתדר מבחינה חברתית.‬
‫הוא חשש לדבר עם אנשים‬ ‫ולכן חשבו שהוא משונה.‬
‫- ג'ורג' מדרוגה, אחיינו של ג'ק מדרוגה -‬
‫אבל הוא פשוט היה אדם‬ ‫שעסק בשלו, וממש לא היה איטי.‬
‫- ג'ק "דוק" מדרוגה -‬
‫הוא הלך לווייטנאם,‬ ‫אבל הצליח מאוד בבית הספר.‬
‫הוא נרשם לקולג' בכוחות עצמו.‬
‫הוא היה יותר כמו אח גדול מאשר דוד.‬
‫- ג'ק "דוק" מדרוגה -‬
‫קראנו לו "דוק".‬
‫- קתי רוברטס, אחייניתו של ג'ק מדרוגה -‬
‫הוא נהג להסיע אותי‬ ‫ואת כל החברים שלי כל הזמן.‬
‫כשהברזנו מבית הספר‬ ‫הייתי מתקשרת אליו: "בוא לקחת אותנו".‬
‫היינו קרובים מאוד.‬
‫דוק וביל סטרלינג היו החברים הכי טובים.‬
‫ביל סטרלינג.‬
‫אני זוכר שהוא נתן לי עצות‬ ‫על איך לשחרר את הכדור בבאולינג.‬
‫הוא היה בן אדם מתוק,‬ ‫וידידותי מאוד, ורצה רק לעזור לאנשים.‬
‫הוא רצה לתמוך באנשים.‬
‫גרי מתייאס הצטרף לקבוצה‬ ‫קצת יותר מאוחר מכל האחרים,‬
‫אבל חמשתם הפכו לצוות נהדר.‬
‫גרי. כאחיו הקטן, הערצתי אותו.‬
‫הוא היה ספורטאי. הוא היה מוזיקאי.‬
‫- מארק מתייאס, אחיו של גרי מתייאס -‬
‫הוא היה כל מיני דברים שנתנו לי השראה.‬
‫הוא הגן עליי כמה פעמים.‬
‫הלכו לכסח לי את הצורה, והוא התערב.‬
‫הוא פשוט היה כזה.‬
‫הוא תמך במשפחתו מבלי לשאול שאלות.‬
‫כשגרי היה בצבא, הוא שוחרר מסיבות רפואיות.‬
‫חשבו שיש לו סכיזופרניה ומינו לו‬ ‫פסיכיאטר חדש, ששינה את התרופות שלו...‬
‫- תמי פיליפס, אחותו של גרי מתייאס -‬
‫ומצבו השתפר מאוד.‬
‫הוא התחיל לעבוד אצל אבינו החורג.‬
‫- גרי -‬
‫גרי היה אדם אכפתי מאוד.‬
‫כל חמשת הבחורים‬ ‫היו ידידים במשך שמונה או תשע שנים.‬
‫הם הלכו ברגל לכל מקום,‬
‫עד שג'ק מדרוגה קיבל‬ ‫את המכונית שלו, מרקורי מונטגו 69'.‬
‫היא הייתה בבת עינו‬ ‫של ג'ק מדרוגה, המכונית הזאת.‬
‫הם נהגו לנסוע במכונית,‬ ‫צוחקים ונהנים, כשהחלונות פתוחים,‬
‫ולנופף לאנשים.‬
‫- 24 בפברואר, 1978 -‬
‫הם אהדו את הקבוצה של אונ' "דייוויס",‬ ‫ששיחקה נגד הקבוצה של אונ' "צ'יקו".‬
‫הם תכננו לצפות במשחק הזה.‬ ‫הוא התקיים די קרוב, במרחק של כשעה ברכב.‬
‫וכמה מהמשפחות לא רצו‬ ‫שהם ילכו למשחק הזה באותו ערב,‬
‫כי להם עצמם היה משחק גדול למחרת היום.‬
‫אי אפשר לבטא עד כמה הם התרגשו‬ ‫לקראת המשחק שלהם למחרת היום.‬
‫הם כבר ניצחו בכל שאר המשחקים שלהם...‬
‫כן.‬ ‫-וכך הגיעו לטורניר הזה.‬
‫זה היה טורניר האליפות‬ ‫של ה"גייטוויי גייטרז".‬
‫אני זוכר שג'ק מדרוגה‬ ‫עצר את המרקורי מונטגו שלו בשביל הגישה.‬
‫כשאחי יצא מהבית, אבי אמר לו,‬
‫"בלי משקה חריף, בלי סיגריות ובלי בחורות".‬
‫ואחי הסתכל על אבי ואמר, "בחייך, אבא".‬
‫הוא הסתובב ויצא מהבית.‬
‫כולם היו מאושרים ולא הפסיקו‬ ‫לדבר על הקבוצה שהם אהדו.‬
‫והם יצאו לדרך, אל צ'יקו.‬
‫למחרת היום אימא שלי אמרה לי...‬
‫- 25 בפברואר, 1978 -‬
‫"אחיך לא בבית".‬
‫אז שאלתי, "מה הכוונה, לא בבית?"‬
‫הייתי ילד בן 11 והתעוררתי בשבת בבוקר,‬
‫ואימא שלי אמרה,‬
‫"קום, אנחנו צריכים ללכת לבית של סבתך.‬
‫"דוד טד לא חזר הביתה וסבתך מודאגת מאוד."‬
‫מאחר שהיו להם צרכים מיוחדים,‬
‫החלו לחשוש לשלומם במהירות.‬
‫משהו קרה.‬
‫משפחות החלו להתקשר‬ ‫זו לזו: "היי, ראיתם את ביל?"‬
‫"ראיתם את ג'ק?" "טד לא חזר הביתה."‬
‫המשפחות החלו להיכנס לפניקה,‬ ‫כי חמישה גברים צעירים נעלמו.‬
‫אחי, ג'קי, לא בילה לילה מחוץ לבית מעולם.‬
‫הוא היה בבית בכל לילה.‬
‫הוא רצה להיות בבית, שם הרגיש בטוח ובנוח.‬
‫הם היו אמורים להיות בבית.‬
‫הם היו כבר היו אמורים לחזור ממשחק הכדורסל.‬
‫- שריף -‬
‫כשהם התקשרו למשרד השריף של מחוז יובה,‬
‫נאמר להם שאי אפשר‬ ‫לעשות דבר, כי כולם היו מעל לגיל 18.‬
‫היה צריך לחכות 24 או 48 שעות‬
‫לפני שאפשר לדווח‬ ‫עליהם כנעדרים. והמשפחות שלהם אמרו,‬
‫"רק רגע, לכולם יש לקויות שכליות".‬
‫זה לא עזר.‬
‫בולשיט.‬
‫איזה בולשיט.‬
‫- טוני רייט, מחבר "משהו לא מסתדר:‬ ‫היעלמותם של החמישה ממחוז יובה" -‬
‫המשפחות עשו כל מה שהיו יכולות‬ ‫ב-25 בפברואר. הן התקשרו לאנשים בקדחתנות.‬
‫הן נסעו בכבישים הראשיים. לא היה זכר לבנים.‬
‫ובשמונה בערב הם התקשרו שוב‬ ‫למשרד השריף של מחוז יובה ואמרו,‬
‫"תראו, אנחנו צריכים עזרה כדי למצוא אותם".‬
‫בחקירה הראשונית ניסו לאתר‬ ‫מקומות שידוע שהגיעו אליהם.‬
‫הם היו אמורים להיות‬ ‫באוניברסיטת צ'יקו ולצפות במשחק.‬
‫עורך העיתון של צ'יקו היה במשחק‬ ‫באותו ערב. הוא ראה אותם וזכר אותם היטב.‬
‫- בריאן ברנרדיס, חוקר בתיקים מהעבר -‬
‫כעת היה ידוע שהם היו שם.‬
‫בימים הראשונים היה ממש שקט.‬
‫- 25 בפברואר, 1978 -‬
‫ב-26 בפברואר וב-27 בפברואר לא הושג מידע.‬
‫ב-28 בפברואר נמסר משירות היערות,‬
‫"מצאנו את המכונית ביער הלאומי פלומאס".‬
‫- היער הלאומי פלומאס -‬
‫זה היה 110 קילומטרים‬ ‫בכיוון הלא נכון, גבוה בהרים.‬
‫זו הייתה מרקורי מונטגו 1969,‬ ‫שתי דלתות, שתאמה לתיאור רכבם של הנעדרים.‬
‫- אלק'ס ריטריט -‬
‫היער הלאומי פלומאס הוא אזור קשה למעבר.‬
‫הוא הררי מאוד.‬
‫המקום שבו נעלמו‬ ‫נמצא כ-1,200 מטרים מעל לפני הים.‬
‫היו שם תילי שלג גדולים,‬
‫בגובה של שלושה‬ ‫עד שישה מטרים, במספר מקומות.‬
‫בכמה אזורים יש תהומות‬
‫שאפשר ליפול בהן עד לעומק 300 מטרים.‬
‫איש אינו מסתובב שם. זה אזור נטוש.‬
‫כשנכנסתי לתוך הבית,‬
‫אימא שלי פשוט ישבה על רצפת המטבח ובכתה‬
‫ואמרה שמצאו את המכונית, אבל לא את הבנים.‬
‫היה ידוע שהם הקפידו על לוחות זמנים נוקשים.‬
‫הם מעולם לא עשו משהו‬ ‫ספונטני כמו לנסוע להרים באמצע הלילה.‬
‫מה היה יכול לגרום להם להגיע לשם?‬
‫- האם הגברים נסעו לפלומאס מרצונם? -‬
‫זה לא היה משהו שהבנים‬ ‫נהגו לעשות. הם לא היו אמורים להיות שם.‬
‫לא הייתה להם סיבה לצאת אל השלג.‬
‫הם יצאו מהבית בבגדים לא חמים,‬ ‫כדי לראות משחק כדורסל בתוך אולם.‬
‫במכונית לא נמצאו פרטים מיוחדים.‬
‫לא נראה בה נזק או שום דבר אחר‬ ‫שמרמז שמשהו רע קרה. המפתחות לא היו בה.‬
‫נמצאו בה קרטוני חלב, עטיפות של ממתקים...‬
‫דברים שמתאימים יותר למסיבה של ילדים‬
‫מאשר לגברים שחוזרים ממשחק כדורסל.‬
‫אחד החוקרים יצר קשר עם יצרן החלב‬
‫וגילה היכן מוכרים אותו באזור.‬
‫הם החלו לחפש באוניברסיטת צ'יקו‬ ‫וביקרו בחנויות האלו בזו אחר זו,‬
‫כדי לבדוק אם מישהו זוכר‬ ‫שראה את הבנים באותו לילה.‬
‫הם הגיעו ל"בר'ס מרקט" בצ'יקו‬
‫והצליחו למצוא שם אישה‬ ‫שעבדה בליל ה-24 בחודש.‬
‫היא אכן זכרה אותם.‬
‫- בר'ס מרקט -‬
‫הם היו ב"בר'ס מרקט" בערך בזמן הסגירה,‬
‫כלומר שהיו שם בערך בשעה עשר בלילה.‬
‫משם הם נעלמו‬ ‫במקום כלשהו בין צ'יקו למאריסוויל.‬
‫ייתכן שמתישהו בין השעות 22:00 ו-23:00...‬
‫- ברוכים הבאים לאורוויל, קליפורניה -‬
‫הם יצאו מהכביש הראשי לעיירה בשם אורוויל.‬
‫משם הם נסעו ליער הלאומי פלומאס,‬
‫וכנראה בערך ב-23:00, אולי ב-23:30,‬
‫נסעו במעלה דרך מכוסה‬ ‫בחריצים ובשלג באמצע שום מקום.‬
‫המכונית שלהם נתקעה‬ ‫בשלג בעומק 13-16 סנטימטרים, כנראה.‬
‫ובאותו שלב‬
‫הבחורים האלה,‬ ‫בנעלי התעמלות, ג'ינס ומעילים דקים‬
‫פשוט רצו אל תוך האפלה,‬ ‫בשלג, בקור מקפיא, ללא שום סיבה.‬
‫- אחד מחמשת... -‬
‫כשהתחלתי לכתוב את הכתבה...‬
‫- המשפחות מגיבות לחדשות -‬
‫הצלחתי לדבר עם החוקרים‬ ‫וממש לשבת ולשוחח עם המשפחות.‬
‫- סינתיה גורני‬ ‫לשעבר כתבת ב"וושינגטון פוסט" -‬
‫השאלות שאני זוכרת שהתמיהו אותי ביותר...‬
‫למה לרדת מהכביש הראשי?‬ ‫למה לעצור שם את המכונית?‬
‫למה לצאת מהמכונית?‬
‫למה להתחיל ללכת ברגל,‬ ‫כשברור שאין לכם מושג לאן אתם הולכים?‬
‫למחרת הם היו אמורים להשתתף במשחק.‬
‫- אורחת 16, מארחת 14 -‬
‫על מיטותיהם של כמה מהם‬ ‫היו פרושים מדי הקבוצה.‬
‫הם לא היו עושים מרצונם‬ ‫שום דבר שהיה גורם להם להחמיץ את המשחק.‬
‫- ג'ק "דוק" מדרוגה -‬
‫דוד דוק ידע איך להגיע לצ'יקו.‬ ‫הוא נסע בדרך הזאת מאות פעמים.‬
‫כשמצאו את המכונית, חלון הנהג היה פתוח.‬
‫המכונית הזאת הייתה בבת עינו‬ ‫ולא ייתכן שהשאיר אותה נטושה, כשהחלון פתוח.‬
‫לא הייתה לגברים האלה‬ ‫סיבה אפילו לצאת מהמכונית,‬
‫אלא אם הפחידו אותם או הכריחו אותם.‬
‫יש אנשים שחושבים שהם לא ידעו מה הם עושים.‬
‫הם לא עשו זאת בטעות.‬
‫זהו גשר בידוול בר.‬
‫הוא חוצה את אגם אורוויל‬ ‫ומוביל לתוך היער הלאומי פלומאס.‬
‫זה ציון דרך ברור.‬
‫אם הם היו רואים את הגשר הזה,‬
‫הם היו יודעים שהם הרחק מהבית‬
‫ושהם נוסעים בכיוון הלא נכון.‬
‫- גשר בידוול בר -‬
‫- מאריסוויל -‬
‫ואם היו רואים שלט עם "פלומאס",‬ ‫הם היו יודעים שטעו בדרך.‬
‫כפי שאתם רואים, הכביש סגור.‬
‫שלושה עשר קילומטרים צפונה,‬ ‫במעלה הדרך, נמצאה המרקורי מונטגו נטושה.‬
‫זה כביש שמשמש כורתי עצים.‬ ‫הוא לא מוביל לשום מקום.‬
‫המפות לא היו מובילות אותם אליו.‬
‫לא הייתה להם סיבה‬ ‫לבוא לכאן סתם בשביל לעשות סיבוב.‬
‫משהו הביא אותם לכאן.‬
‫- הכביש סגור -‬
‫אין מצב שהם הלכו לאיבוד.‬
‫משהו השתבש באמת ובתמים באותו לילה.‬
‫- חיפוש אחר חמישה גברים מקומיים -‬
‫הסוכנויות לאכיפת החוק‬ ‫החלו לבצע חיפוש מקיף באזור‬
‫שסמוך למקום שבו נמצאה המכונית.‬
‫לפחות ארבע סוכנויות לקחו בו חלק.‬
‫השתתפו בו למעלה מ-200 בני אדם.‬
‫הם נעו רכובים על סוסים, ברגל,‬
‫בכלי רכב שיכולים לנסוע בשלג ובכלי טיס.‬
‫החיפוש היה נרחב.‬
‫- משטרת התנועה של קליפורניה -‬
‫אבא שלי, ג'ק, הלך למקום שבו נמצאה המכונית...‬
‫והתחיל לחפש.‬
‫הוא היה שם מדי יום ביומו.‬
‫אנחנו צדנו באזורים האלה. הכרנו אותם.‬
‫ג'ק האב יצא והלך ברגל‬ ‫קילומטרים על צלע ההר.‬
‫ג'ק אמר לי, והכריז זאת בקול רם,‬
‫"אני אמצא את הבן שלך.‬ ‫לא אפסיק לפני שאמצא אותו".‬
‫כל המשפחות הלכו לחפש ביער.‬
‫זה היה גיהינום.‬ ‫אתה מתעורר מדי יום ופשוט לא יודע.‬
‫זה החלק הכי נורא, חוסר הידיעה.‬
‫- מזג האוויר ומבנה השטח מקשים על החיפוש -‬
‫מזג האוויר באותו זמן‬ ‫הפך למושלג והפכפך מאוד.‬
‫צוותי החיפוש וההצלה‬ ‫החלו בחיפושים ונאלצו לעצור, פעם אחר פעם.‬
‫- השלג קוטע את החיפוש אחר הנעדרים -‬
‫- החיפוש אחר "חמשת הנעדרים" יחודש -‬
‫הם פעלו בעיקר בחודש מרץ.‬
‫באפריל ומאי הייתה ירידה של ממש בפעילותם,‬
‫וביוני הם כבר לא ממש חיפשו.‬
‫- אין רמזים חדשים בחיפוש אחר החמישה -‬
‫- תוצאות שליליות בחיפוש אחר החמישה -‬
‫הייתה לנו תקווה‬ ‫מדי יום ביומו. בכל יום התעוררת וחשבת,‬
‫"כן, הם ימצאו אותו.‬
‫"הוא יהיה בסדר."‬
‫השקט היה פשוט...‬
‫בלתי נסבל.‬
‫אני מצטער.‬
‫- 4 ביוני, 1978 -‬
‫- שלושה וחצי חודשים לאחר ההיעלמות -‬
‫כמה אופנוענים שחלפו‬ ‫על פני החניון הזה, של שירות היערות,‬
‫הריחו ריח נורא.‬
‫היה שם קרוואן עם חלון מנופץ.‬
‫בתוכו נמצאה גופתו הגרומה של טד ויר.‬
‫גופתו של טד ויר שכבה פרקדן.‬
‫ידיו היו מוצלבות על חזהו,‬
‫כפי שיש לשער שעושים כאשר חונטים גופה.‬
‫הוא היה עטוף במספר סדינים באופן הדוק מאוד,‬
‫כמעט כמו שעוטפים ילד.‬ ‫הוא לא היה מסוגל לעשות זאת בכוחות עצמו.‬
‫טד סבל מכוויות קור נוראות.‬
‫הוא היה בערך בגובה‬ ‫מטר ו-80 ס"מ ובמשקל 100 ק"ג כשנעלם,‬
‫כשנמצא שקל כ-55 ק"ג, כנראה.‬
‫כשנעלם הוא היה מגולח.‬ ‫הוא נמצא עם זקן עבות.‬
‫- אחד מחמשת הנעדרים נמצא‬ ‫סבורים שזו גופתו של ויר -‬
‫בגלל שצמח לו זקן‬
‫הצליחו הפתולוגים שבדקו את גופתו לקבוע‬
‫שהוא נותר בחיים במשך שמונה עד 13 שבועות.‬
‫זה זיעזע אותי.‬
‫מוות איטי ברעב ובקור,‬ ‫במהלך שמונה שבועות לפחות.‬
‫הקרוואן שטד מת בו‬ ‫היה במרחק 30 קילומטרים מהמונטגו הנטושה.‬
‫- חניון דניאל זינק -‬
‫שאלות קדחתניות התעוררו.‬
‫כיצד ייתכן שהמשטרה פספסה את המחסה הזה?‬
‫והאם היה מאוחר מדי‬ ‫מכדי למצוא את האחרים בחיים?‬
‫- האם המשטרה כשלה בחיפוש אחר הנעדרים? -‬
‫דודתי דורותי לקחה אותי‬ ‫אל המקום שבו מצאו את המכונית.‬
‫זה היה מתישהו במרץ.‬
‫ואני לא יכול שלא לחשוב שכשעלינו לשם,‬
‫הוא היה בחיים עדיין.‬
‫קלטתי...‬
‫שהייתי ממש קרוב אליו.‬
‫הוא בטח סבל מאוד.‬
‫הוא היה בחיים עדיין,‬
‫והם לא התאמצו מספיק בשביל למצוא אותו.‬
‫- 6 ביוני, 1978 -‬
‫- יומיים לאחר מציאת גופתו של טד -‬
‫כ-11 קילומטרים מדרום לקרוואן‬
‫מצאו את גופתו המרקיבה של ג'ק מדרוגה.‬
‫מעבר לכביש מצאו את גופתו של ביל סטרלינג.‬
‫בעלי חיים פיזרו את הגופות על פני שטח נרחב.‬
‫- גופה ללא מספר גפיים,‬ ‫לבושה באופן חלקי, עם מעט רקמות רכות. -‬
‫- יש רק מעט רקמות רכות,‬ ‫יבשות כמעט, באזור הלב והריאות. -‬
‫כשדוק נמצא, המפתחות היו בכיסו.‬
‫לכן אין ספק שהוא היה הנהג.‬
‫סבתא רצתה לראות את שרידיו של דוק,‬
‫ואבא שלנו אמר לה, "אימא, נשארו רק עצמות".‬
‫היא התמוטטה.‬
‫היא רצתה לראות את בנה. להיפרד ממנו.‬
‫- 6 ביוני, 1978 -‬
‫שמעתי מישהו אומר, "מצאנו אותו".‬
‫- תמי פיליפס, אחותו של גרי מתייאס -‬
‫"מצאנו משהו." הסתובבתי וחזרתי לשם.‬
‫אז ראיתי את מר יואט האב‬ ‫צונח לברכיו, והוא בכה.‬
‫והוא אמר, "אני מצטער, בן.‬ ‫הבטחתי שאמצא אותך".‬
‫הוא...‬
‫הוא ידע מייד...‬ ‫-מייד...‬
‫שזה היה אחי.‬
‫לפי הבגדים שלבש.‬
‫ו...‬
‫הם הרימו כמה עצמות,‬
‫ועמוד השדרה של אחי נפל מתוך...‬
‫החולצה שלבש.‬
‫הארנק שלו עדיין היה במכנסיו.‬
‫זה היה יום קשה.‬
‫זה עדיין יום קשה.‬
‫כאילו שזה קרה רק אתמול.‬
‫אני לא יודע איך אבא שלי לא קרס.‬
‫כשהפסיקו את החיפוש כאן...‬
‫- ג'ק יואט האב -‬
‫לא הייתי זקוק לעזרתם.‬ ‫ידעתי שאמצא את בני ונראה לי שהוכחתי זאת.‬
‫ואני אמשיך בכך‬ ‫עד שאעזור במציאתם של כל האחרים,‬
‫כך או אחרת.‬
‫זה כל מה שיש לי לומר.‬
‫- דוח פתולוג, מחוז פלומאס -‬
‫הפתולוג קבע שהמוות היה כתוצאה מחשיפה.‬
‫- היפותרמיה, חשיפה -‬
‫הטבע הרג אותם.‬
‫אבל לא נותר מהם מספיק‬ ‫בכדי שאפשר יהיה לדעת הכול במדויק.‬
‫לא נותר מספיק.‬
‫ייתכן שלא ייודע לעולם אם היו להם‬ ‫חבלות קהות, או פציעות אחרות כלשהן.‬
‫- אדם אחד נעדר עדיין לאחר שג'ק יואט נמצא -‬
‫גרי מתייאס לא נמצא בזירה הזאת.‬ ‫הם פשוט לא יודעים איפה הוא.‬
‫- רישיון נהיגה‬ ‫קליפורניה, גרי דייל מתייאס -‬
‫זה היה קשה מאוד.‬
‫אבל זה נתן לי תקווה.‬ ‫חשבתי, "האחרים נמצאו. אנחנו נמצא את גרי".‬
‫אבל נראה שלאחר שגופתו של ג'ק יואט נמצאה,‬
‫משרד השריף לא רצה‬ ‫להמשיך לחפש. זה היה כאילו, "סיימנו".‬
‫- החיפוש הופסק -‬
‫ב-19 ביוני החליטו‬ ‫הצוותים במקום לסיים את החיפוש.‬
‫משרד השריף אמר,‬ ‫"עשינו כל שביכולתנו כדי למצוא אותו",‬
‫אבל הם לא הצליחו למצוא‬ ‫שריד כלשהו של גרי מתייאס.‬
‫לאחר שהם הלכו, נשארתי בשטח שבועיים נוספים,‬
‫בעלי וגיסי ואני.‬
‫לא נעים לי לומר זאת,‬ ‫אבל לא נראה לי שהם עשו עבודה יסודית.‬
‫המשפחות עשו יותר מרשויות החוק.‬
‫יש דיווחים שלפיהם‬ ‫אנשים משירות היערות של ארה"ב טענו,‬
‫"סיפרנו לרשויות החוק על הקרוואנים האלה,‬
‫"והן לא חיפשו בהם מעולם".‬
‫- שירות היערות אומר שדיווח על הקרוואן -‬
‫היינו ציידים ודייגים במשך כל חיינו.‬
‫אבא שלי היה יכול לזהות טביעות רגל בביצה.‬
‫והוא ראה עקבות של ארבעה אנשים‬ ‫מתרחקים מהמכונית הזאת צפונה, במעלה הגבעה.‬
‫לא במורד הגבעה, כפי שחושבים במשרד השריף.‬
‫ג'ק האב ידע שהקרוואנים נמצאים שם.‬
‫- ג'ק האב -‬
‫הם אמרו להם ללכת לשם.‬ ‫-ג'ק ביקש מהם ללכת אל הקרוואנים.‬
‫הוא ביקש מהם.‬
‫ואני זוכרת שהוא אמר‬ ‫שהוא סבור שאדם אחד אמר לו,‬
‫"אין סיכוי שהם הגיעו עד לשם".‬
‫כן, בטח.‬
‫המרחק בין הקרוואנים לרכבו של מדרוגה‬
‫הוא כ-35 קילומטרים, כנראה.‬
‫לדעתי איש לא חשב שהבחורים, במצב כזה,‬ ‫במזג האוויר הזה, היו יכולים להגיע עד לשם.‬
‫לכן אני לא המום‬ ‫מכך שאיש לא עלה עד לאתר הקרוואנים,‬
‫שבאותו זמן כנראה היה‬ ‫מתחת למטר וחצי של שלג.‬
‫הם ידעו שהבקתה הזאת נמצאת שם ולא חיפשו בה.‬
‫מי יודע, אולי אפשר היה להציל מישהו?‬
‫יכולותיהם של הגברים‬ ‫הוסיפו להיות נושא להתנצחות.‬
‫בעבור רבים, הדבר הטיל צל אפל על החקירה.‬
‫- האם אפליה פגעה בחקירה? -‬
‫זה מרתיח את הדם.‬
‫המילה לבדה מרגיזה אותי.‬
‫"חשד לפלילים בהיעלמותם‬ ‫של חמישה מפגרים קלות מקליפורניה".‬
‫ואתה חושב ש...‬ ‫-למה לומר "מפגרים"?‬
‫זה מה שהם אמרו אז.‬ ‫-זה כאילו...‬
‫זה פשוט לא בסדר.‬
‫קצת יותר איטיים מ...‬
‫אם היו כותבים,‬
‫"חמישה אלופי כדורסל‬ ‫מ'גייטוויי' הלכו לאיבוד",‬
‫כנראה שהיו מוצאים אותם.‬
‫במקום לומר...‬
‫את החרא הזה.‬
‫לדעתי הכול היה מתנהל אחרת לגמרי.‬
‫הם היו מחפשים טוב יותר.‬
‫- חמישה גברים מפגרים קלות נעלמו -‬
‫- גברים מפגרים נעדרים -‬
‫אלה לא היו גברים בגילאי 25-35‬
‫שהיו מסוגלים להגיע להחלטות ולהתמצא בסביבתם‬
‫במידה אופטימלית.‬
‫התווית הזאת, שקראו להם "מפגרים",‬
‫העיבה על כל האירוע.‬
‫- חמשת המפגרים לא נמצאו עדיין -‬
‫התפיסה שהגברים האלה‬ ‫היו פשוט טיפשים מכדי להסתובב לאחור‬
‫ורק המשיכו ללכת במעלה היער הייתה...‬
‫היא אבסורדית.‬
‫ואני חושב שהתפיסה הזאת‬ ‫התפשטה גם לנקודת המבט של הציבור‬
‫ובפרט לזו של רשויות החוק. הם פשוט חשבו,‬
‫"האם כדאי לנו להשקיע את כל המאמץ הזה‬ ‫רק כדי למצוא כמה מפגרים שהלכו לאיבוד?"‬
‫אני חושב שחמישה גברים צעירים בעלי מוגבלות‬
‫התרגשו מכך שראו‬ ‫את הצלחתה של קבוצת הכדורסל שלהם.‬
‫הם עצרו בשוק‬ ‫וצרכו סוכר בצורת שוקולד חלב וממתקים.‬
‫- צ'יקו, מאריסוויל -‬
‫והיכן שהוא לאורך הדרך‬ ‫הם קיבלו החלטה שגויה,‬
‫נסעו בדרך הלא נכונה ולא הצליחו לצאת מזה.‬
‫החלטה שגויה אחת הובילה‬ ‫להחלטה שגויה נוספת וכן הלאה.‬
‫הם ניסו לגרום לנו להאמין‬
‫שהבעיה הייתה טיפשות‬ ‫ושהם היו כאן לבדם כי היו מפגרים.‬
‫לא ייתכן שהם עשו את זה מרצונם.‬
‫אחד הדברים שהתמיהו מאוד את החוקרים...‬
‫מחוץ לקרוואן יש ארונית מזון,‬
‫וכמה קופסאות שימורים,‬ ‫מנות קרב, נלקחו משם ונאכלו.‬
‫אבל הייתה שם ארונית נוספת,‬ ‫שהיה בה מספיק מזון משומר‬
‫בשביל להשאיר אותם בחיים‬ ‫במשך חודשים רבים, והיא לא נפתחה.‬
‫היה שם דוד חימום בגז, שלא הופעל.‬
‫אז היה שם מזון שהם היו יכולים לאכול.‬
‫היה שם מתקן חימום‬ ‫שהם היו יכולים להתחמם בעזרתו.‬
‫למה לא לאכול את המזון?‬ ‫למה לא להפעיל את החימום?‬
‫למה לשכב במיטה,‬
‫מכוסה בסדינים, כלומר שמישהו מטפל בך,‬
‫ולגווע ברעב למוות במשך שבועות?‬
‫מה קרה?‬
‫טד לא היה עושה‬ ‫שום דבר שנראה לו מנוגד לחוק.‬
‫אם היה...‬
‫אם היה חושב‬ ‫שהוא גונב משהו, הוא לא היה עושה זאת.‬
‫- טד ויר -‬
‫והוא לא היה יודע איך להפעיל את החימום בגז.‬
‫לא ייתכן שטד ויר כיסה את עצמו‬ ‫כך במיטה. היה איתו מישהו נוסף.‬
‫בקרוואן נמצאו נעלי התעמלות שחורות,‬
‫הנעליים שגרי מתייאס נעל.‬
‫נעליו של ויר לא נמצאו מעולם.‬ ‫או שאיבד אותן ביער פלומאס,‬
‫או שגרי מתייאס נעל אותן והלך משם.‬
‫סביר שטד ויר וגרי מתייאס‬ ‫הצליחו להגיע אל הקרוואן הזה.‬
‫מה קרה לגברים האלה?‬
‫מה קרה לגרי מתייאס?‬
‫- גרי מתייאס -‬
‫לפי הראיות, ייתכן שגרי הגיע לקרוואן.‬
‫מאחר שגופתו לא נמצאה, החלו לצוץ חשדות.‬
‫האם גרי היה קורבן?‬
‫שעיר לעזאזל?‬
‫או משהו גרוע בהרבה?‬
‫- האם גרי היה אחראי למותם של הגברים? -‬
‫אני יודעת...‬
‫שאלוהים יסלח לי.‬
‫שדוק והאחרים פחדו ממתייאס.‬
‫הם לא ממש רצו שגרי יבוא איתם למשחק,‬
‫אבל פחדו מכדי לומר משהו.‬
‫אני יודעת את זה בוודאות.‬ ‫שמעתי את זה מהדוד שלי.‬
‫גרי מתייאס טופל בהצלחה בתרופות.‬
‫- בזכות התרופות והתוכנית שבה השתתפו,‬ ‫הוא היה מסוגל לתפקד בחברה שוב. -‬
‫חלפו עליו שנתיים‬ ‫שלוות מאוד לפני אירועי אותו לילה.‬
‫אבל גרי מתייאס היה מכור לסמים בעבר,‬
‫עברו בצבא היה בעייתי מאוד‬
‫והיו לו מספר התפרצויות‬ ‫אלימות ובעייתיות מאוד.‬
‫ההסבר היחיד שנראה לי הגיוני‬ ‫הוא שהפסיכוזה של גרי חזרה...‬
‫- גרי דייל מתייאס סבל‬ ‫ממחלת נפש קשה מאוד -‬
‫ושאיכשהו הוא שכנע‬ ‫את הבחורים ההם שזהו המעשה הנכון.‬
‫- התרופה שלו הייתה חיונית -‬
‫מה יכול להיות המניע של אדם כלשהו‬
‫לשכנע חמישה גברים‬
‫לבצע את ההליכה הארוכה הזאת ביער‬ ‫ולאחר מכן ללכת למות בבקתה של שירות היערות?‬
‫קל להשתמש בסכיזופרניה של גרי כתירוץ,‬
‫אבל אין הוכחה שהוא עשה‬ ‫משהו כזה קודם לכן אי פעם.‬
‫אם הם היו מסוגלים‬ ‫להיכנס למכונית ולנסוע לצ'יקו ללא כל בעיה,‬
‫לצפות במשחק כדורסל ללא כל בעיה‬
‫וללכת ל"בר'ס מרקט" ללא כל בעיה,‬
‫איך ייתכן שגרי‬ ‫הוא הבעיה? אני לא מאמין לזה.‬
‫אם לא היה נוטל את התרופה שלו,‬ ‫הוא לא היה מסוגל לתפקד באופן עצמאי.‬
‫לכן, אם לא היה נוטל‬ ‫את התרופה שלו, אבי לא היה נותן לו ללכת.‬
‫נקודה.‬
‫רשויות החוק לא התייחסו אל אחי באופן הוגן.‬
‫הן...‬
‫שפטו אותו מראש.‬
‫אתה הראשון במשך 45 שנים‬ ‫ששאל אותי שאלה אי פעם.‬
‫איש במשטרה לא עשה זאת.‬ ‫איש בתקשורת לא עשה זאת.‬
‫איש לא שאל אותי שום דבר מעולם.‬
‫אני לא יודע מה קרה לו.‬
‫זהו החלק שמטריד אותי.‬
‫אני צריך לדעת איפה הוא.‬
‫למעלה מ-40 שנים לאחר היעלמותם של הגברים,‬
‫שאלה חשובה ביותר אחת‬ ‫מרחפת מעל לחקירה הזאת עדיין.‬
‫מה קרה לגרי מתייאס?‬
‫- האם ייתכן שגרי מתייאס חי עדיין? -‬
‫יש לי הרבה מחשבות‬ ‫בקשר למה שקרה לגרי מתייאס.‬
‫לאימא שלנו היה בר ב"בראונס ואלי".‬
‫בערך שנה לאחר שהגופות נמצאו,‬
‫בדיוק סיימתי לעבוד, הבר היה מלא.‬
‫בכיסא הבר השלישי מהסוף ישב אדם.‬
‫מבטינו הצטלבו. זה היה גרי מתייאס.‬
‫עברתי דרך דלתות הנדנדה שמאחורי הבר‬
‫ואמרתי לאימא,‬ ‫"גרי מתייאס יושב שם, בקצה הבר".‬
‫היא אמרה, "את בטוחה?" ואני אמרתי, "לגמרי".‬
‫התקשרתי למשרד השריף.‬
‫גרי הסתכל עלינו, זינק ממקומו וברח בריצה.‬
‫לא יכולנו לתפוס אותו.‬
‫אנשים אמרו לי‬ ‫שראו אותו ב"מונטגומרי וורד'ס",‬
‫במסעדת "דני'ס", במגרש החנייה של "7-11"...‬
‫אז אני באמת לא יודעת מה לחשוב.‬
‫שאלוהים יכה בי אם אני טועה.‬
‫אדם שנסע באזור פלומאס בשנת 1979‬
‫טען שגרי מתייאס תפס שם טרמפים...‬
‫אבל זה לא מצוין‬ ‫בדוח ממשרד השריף של מחוז יובה.‬
‫היו מספר דיווחים על כך‬ ‫שגרי מתייאס אותר או נראה‬
‫לאחר שהגופות נמצאו,‬
‫הן באזור והן מחוצה לו.‬ ‫קיבלנו דיווחים גם ממדינות אחרות,‬
‫אך לא הצלחנו לוודא שום דבר.‬
‫- גרי מתייאס -‬
‫אני יכול לומר לכם מה אני חושב.‬
‫לדעתי, גרי מתייאס לא הגיע לקרוואן הזה.‬
‫כשגדלתי במאריסוויל‬
‫היו שם מספר משפחות שידעת...‬
‫שאסור להתעסק איתן.‬
‫והבריון של העיירה‬ ‫נכנס לכלא ויצא ממנו במשך כל חייו.‬
‫ראיתי אותו עושה כל מיני דברים.‬
‫בן אדם מפחיד מאוד.‬
‫היו שמועות ש...‬
‫הבריון הזה וכמה אנשים‬
‫הסתכסכו עם גרי מתייאס ולכן נקמו בכולם.‬
‫היה להם איזה עניין עם אחי,‬
‫גרי מתייאס גונן עליו,‬
‫והאנשים האלה נתנו לגרי מתייאס מכות רצח‬
‫והשליכו אותו מגשר אורוויל.‬
‫אז הם הכריחו‬ ‫את ארבעת האחרים לנסוע בכביש ההוא‬
‫והפחידו אותם כך שלא העזו לנסוע בחזרה.‬
‫ייתכן שאחד הבחורים‬ ‫נשא את נעליו של גרי מתייאס אל הקרוואן.‬
‫לכן היו עקבות‬ ‫של ארבעה בלבד במעלה הגבעה ההיא.‬
‫הרגשתי בליבי...‬
‫שאחי הוא זה שכרך את טד בסדינים ההם.‬
‫- ג'קי -‬
‫אחי לעולם לא היה משאיר‬ ‫את טד לבדו שם, אם היה חי עדיין.‬
‫בקרוואן ההוא בטח היה מישהו‬ ‫שטיפל בטד, ואני חושבת שזה היה אחי, גרי.‬
‫- טד -‬
‫אני חושבת שהוא וג'קי‬ ‫הלכו משם כדי לחפש עזרה.‬
‫אבל גרי...‬
‫לא נטל את התרופה שלו במשך שבועות.‬
‫אני חושבת שהוא התחיל‬ ‫לצאת מדעתו תוך זמן קצר.‬
‫אני חושבת שהוא‬ ‫הלך לאיבוד ועדיין היה שם קר.‬
‫אני מאמינה שהוא לא הצליח‬ ‫לצאת משם, כמו שאר הבחורים.‬
‫כל מי שעבד על חקירה כזאת אי פעם רוצה לדעת.‬
‫בכל קריאה מחדש של דוח‬ ‫אני תמיד מפרש פרט כלשהו בו באופן שונה.‬
‫אני בטוח שב-18 הקילומטרים‬ ‫הראשונים לאחר שיצאו מהמכונית,‬
‫מדרוגה או סטרלינג התעייפו,‬ ‫וזהו התסמין הראשון להיפותרמיה.‬
‫הם היו ידידים קרובים. אם אחד מהם‬ ‫לא היה יכול להמשיך, סביר שהשני נשאר איתו...‬
‫והם מתו ביחד.‬
‫- חניון דניאל זינק‬ ‫ביל סטרלינג, דוק מדרוגה -‬
‫השלושה דאגו זה לזה והמשיכו הלאה ביחד.‬
‫שרידיו של ג'קי יואט נמצאו בסמוך לדרך הזאת.‬
‫לא נראה לי שהוא הגיע לקרוואן.‬
‫- ג'קי יואט, ביל סטרלינג, דוק מדרוגה -‬
‫כמובן שאנו יודעים שטד ויר הגיע לשם.‬
‫אני חושב שיש סיכוי סביר‬ ‫שגרי מתייאס הגיע לשם.‬
‫אני חושב שהוא היה שם‬ ‫עד שטד הלך לעולמו, לפי האופן שבו היה כרוך.‬
‫סביר שלקח את זוג הנעליים‬ ‫הטוב יותר בניסיון להיחלץ משם,‬
‫וכנראה לא הגיע רחוק.‬
‫נותר רק להעלות השערות.‬
‫גם אם תענה על שאלה אחת,‬ ‫היא תעלה 20 שאלות נוספות.‬
‫כעת נותר לי רק לבקש שגופתו תימצא.‬
‫הוא צריך לחזור הביתה.‬
‫אני לא מאמין בסגירות מעגל.‬
‫כל עוד יש כיסא ריק‬ ‫ליד השולחן הזה, שום דבר אינו סגור.‬
‫הידיעה שזה בטח היה מפחיד מאוד בשביל כולם‬
‫פשוט אוכלת לי את הלב.‬
‫לא יכולנו להיות שם כדי לעזור להם.‬
‫הם היו בני אדם טובים.‬
‫כן, כל אחד מהם.‬
‫אני אפילו לא זוכר‬ ‫מהן המילים האחרונות שאמרתי לאחי אי פעם.‬
‫אני מקווה שהן היו, "אני אוהב אותך".‬
‫הם היו אנשים פגיעים.‬
‫איך זה היה יכול לקרות להם?‬
‫טד בטח היה מתגורר איתי, אתם יודעים,‬
‫אם עדיין היה כאן.‬
‫נכון, לא נראה לי שהוא היה מסתדר לבדו.‬ ‫-לא.‬
‫הוא היה מתגורר עם זה‬ ‫שיש לו הכי הרבה מקרוני עם גבינה.‬
‫הוא היה נמצא עם מישהו‬ ‫שמכיר אותו ואוהב אותו,‬
‫ושמטפל בו. וזה מה שעשינו.‬
‫היינו משפחה הדוקה מאוד,‬
‫אבל לא משפחה של חיבוקים ו"אני אוהב אותך".‬
‫הפעם הראשונה שאבי אמר לי שהוא אוהב אותי...‬
‫הייתה ביום שבו מצאו את אחי.‬
‫אבל ידענו שאהבנו זה את זה.‬
‫אנחנו עדיין רוצים תשובות.‬
‫- נעדרים -‬
‫האופן שבו ראו אותם,‬ ‫כחסרי יכולת, לא היה הוגן.‬
‫משהו הביא אותם‬ ‫אל ההר ההוא, שבו מצאו את מותם.‬
‫אנחנו פשוט לא יודעים‬ ‫מה הם עשו ומה קרה באותו לילה.‬
‫הם נטשו את מכוניתם‬ ‫בדרך הצדדית ההיא, בחשכה...‬
‫וכשאתה בא לכאן אתה מבולבל‬ ‫בקשר לחקירה הזאת יותר מאי פעם.‬
‫- גופותיהם של שניים נוספים נמצאו -‬
‫אי אפשר להוכיח שזו הייתה תוצאה‬ ‫של מעשה פלילי, אך אין לזה הסבר אחר.‬
‫מה בדיוק קרה לחמישה ממחוז יובה‬
‫בליל ה-24 בפברואר, 1978?‬
‫ייתכן שזו תהיה תעלומה לנצח.‬
‫כמעט 50 שנים לאחר מכן,‬ ‫האמת אינה ידועה עדיין.‬
‫אתה יכול לדמיין אותם‬ ‫עומדים בפינת הרחוב, שותים גזוז,‬
‫מנופפים לכולם?‬ ‫-כן, מנופפים לכולם.‬
‫וכולם מנופפים אליהם בחזרה.‬
‫מישהו אי שם יודע‬
‫בדיוק מה קרה לבחורים האלה.‬
‫אני מקווה שהצדק ייעשה.‬
‫- אם יש ברשותכם מידע נוסף כלשהו, -‬
‫- אנא התקשרו למשרד השריף‬ ‫במחוז יובה במספר שמופיע על המסך. -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬