Priča počinje lijepo.
Pet prijatelja iz centra za osobe s invaliditetom.
Krenuli su na košarkašku utakmicu.
Nitko ne shvaća što se dogodilo nakon toga.
Tada sam bila mlada novinarka, ali znala sam da ništa nema smisla.
U policiji kažu da je ovo jedan od najbizarnijih slučajeva nestalih osoba.
Obitelji su u panici jer je nestalo pet mladića.
Auto je pronađen 110 km u pogrešnom smjeru.
Netko ih je natjerao na ovo.
Jesu li došli svojevoljno ili ih je netko prisilio?
To nas sve zanima.
Zašto su izašli iz auta po takvoj hladnoći,
a očito nisu znali kamo idu?
Kako nisu povjerili kućicu?
Šerifov ured to nije shvatio ozbiljno.
Koliko ćete tražiti?
Dok ih ne nađemo ili dok više neće biti nade.
Netko mora znati gdje su.
ČUDNI DOSJEI OTVARAJU NOVA PITANJA
NERAZJAŠNJENI DOSJEI
Uvečer 24. veljače 1978. godine,
nestalo je pet muškaraca nakon košarkaške utakmice u Chicu u Kaliforniji.
Njihov je auto pronađen napušten 110 km od njihovih domova.
Ovaj slučaj zbunjuje istražitelje već gotovo 50 godina.
Ništa nema smisla.
Zašto su se tako daleko odvezli u pogrešnom smjeru?
Zašto su izašli iz auta i otišli u snježnu noć?
Jesu li se izgubili?
Ili im se dogodilo nešto mnogo gore?
MOGUĆI SCENARIJI
ŠTO SE DOGODILO S PETORICOM IZ OKRUGA YUBA?
OKRUG YUBA
Meni je okrug Yuma prekrasan.
Išli smo u lov i ribolov.
Kad ste se vozili, uvijek bi vam netko mahao. Svi su se poznavali.
Nisam znao što je kriminal dok se ovo nije dogodilo.
Ova mi se slika sviđa.
- To je Jackie, zar ne? - Da.
Kad je imao šest, sedam godina.
- Pogledaj tu kosu. - Znam. Bio je tako sladak.
Ti i brat imate iste oči.
To je moja mama.
To sam ja, a ovo je Jackie.
To izgleda kao Božić.
Nema datuma. Ne, tu je. Gle, to mu je posljednji Božić.
To je bilo 1978.
Moj brat Jackie, Bill Sterling, Jack Madruga, Gary Mathias i Ted Weiher.
Upoznali su se na projektu Gateway.
Projekt Gateway pomagao je autističnim osobama i osobama s invaliditetom
da nauče sportove i poboljšaju socijalne vještine.
Obožavali su košarku.
Živjeli su za Gateway Gatorse.
Moj stariji brat Jackie imao je 24 godine, ali mentalno na razini 16-godišnjaka.
Bio je sporiji od većine nas.
No uvijek je imao isti tretman.
Znao se potpisati.
Znao je telefonirati.
- Imao je djevojku. - Satima su razgovarali telefonom.
Jackie je vidio samo dobro u ljudima.
Uvijek je bio nasmijan i sretan.
Moj brat Jackie i Ted Weiher
bili su poput braće. Uvijek zajedno.
Kad ste sreli Jackieja, znali ste da je Ted blizu.
Ted je obožavao makarone sa sirom.
Moja žena bi mu ih pripremala za Božić, pa...
Ako je dobio makarone sa sirom, bio je sretan.
Da, bio je jako sladak, ali...
Ali njegov je um radio tako da...
Nije mogao sve skopčati.
Strica Teda nikad nisam smatrao drukčijim.
Naravno, tad se koristila ona riječ na R.
Bio je zabavan.
Šašav, čupav, krupan.
Kovrčava kosa.
Bio je domar u srednjoj školi.
Ali bio je naš.
A svoje morate štititi.
Voljeli smo ga i znali smo da on voli nas.
Jack Madruga nije bio društven kao moj stric Ted,
ali bili su prijatelji.
Stric Jack bio je vrlo tih i asocijalan.
Nije se volio družiti, pa su svi mislili da je čudan.
Bio je vrlo povučen, ali bistar.
Bio je u Vijetnamu.
Išlo mu je u školi.
Upisao je koledž.
Bio mi je više poput starijeg brata, nego poput strica.
Zvali smo ga „Doc”.
Stalno je vozikao mene i moje prijatelje.
Kad bismo pobjegli iz škole, došao bi po nas.
Bili smo vrlo bliski.
Doc i Bill Sterling bili su najbolji prijatelji.
Bill Sterling...
Sjećam se da me učio kuglati.
Bio je drag i ljubazan. Htio je svima pomoći.
Htio je svima biti na usluzi.
Gary Mathias pridružio se grupi malo poslije od ostalih.
No postali su sjajna ekipa.
Bio mi je uzor jer je bio stariji.
Bio je sportaš i glazbenik.
Bio je mnogo toga što me nadahnjivalo.
Nekoliko me puta branio.
Netko me htio nalupati, a on se umiješao.
Eto, takav je tip bio.
Uvijek bi branio svoju obitelj. Bez iznimke.
Garyja su pustili iz vojske zbog zdravstvenih razloga.
Mislili su da ima shizofreniju.
Našao je novog psihijatra koji mu je promijenio terapiju
i stanje mu se bitno popravilo.
Počeo je raditi za našeg očuha.
Gary je bio vrlo brižna osoba.
Sva petorica bili su prijatelji osam ili devet godina.
Svugdje su pješačili.
A onda je Jack Madruga kupio auto, Mercury Montego iz 1969. godine.
Bio je iznimno ponosan na taj auto.
Nagurali bi se unutra, smijali se, spustili prozore
i mahali ljudima.
Navijali su za UC Davis koji su imali utakmicu u Chicu.
Namjeravali su otići na utakmicu.
Bilo je blizu, samo sat vremena vožnje.
Neki članovi obitelji nisu htjeli da idu na tu utakmicu
jer su sutradan i sami imali važnu utakmicu.
Ne možete zamisliti koliko su bili uzbuđeni zbog svoje utakmice.
Sve su dotad pobijedili kako bi išli na završni turnir.
Gateway Gatorsi igrali su za prvaka.
Sjećam se kako je Jack Madruga stigao svojim Mercuryjem.
Kad je izlazio, tata je mom bratu rekao
da nema cuge, pušenja i cura.
Moj ga je brat pogledao i rekao: „Ma daj, tata.”
Okrenuo se i izašao.
Bili su sretni i govorili su samo o ekipi za koju navijaju.
Otišli su u Chico.
Sutradan mi je mama rekla:
„Brat ti nije kod kuće.”
Pitao sam je kako to misli.
Imao sam 11 godina, probudio sam se u subotu ujutro,
a mama mi je rekla da ustanem jer moramo ići k baki.
„Stric Ted nije došao kući i baka je zabrinuta.”
Budući da su imali posebne potrebe,
brzo se oglasio alarm.
Nešto nije u redu.
Zvali su jedni druge. „Vidio si Billa?”
„Jesi li vidio Jacka?” „Ted nije došao kući.”
Obitelji su u panici jer je nestalo pet mladića.
Moj brat Jackie nikad nije negdje prenoćio.
Svake bi se večeri vratio kući.
Htio je biti kod kuće gdje se osjećao sigurno.
Trebali su se vratiti.
Trebali su se vratiti nakon utakmice.
Kad su nazvali šerifov ured okruga Yuba,
rekli su da ne mogu ništa jer su stariji od 18 godina.
Morate pričekati 48 sati prije nego što prijavite nestanak.
No članovi obitelji rekli su da su svi osobe s posebnim potrebama.
Ništa nisu poduzeli.
Glupo.
Baš glupo.
Obitelji su 25. veljače učinile koliko su mogle.
Mahnito su zvali koga god su stigli.
Vozili su se autocestama. Dečkima nije bilo ni traga.
U 20 sati opet su nazvali šerifov ured
i rekli kako trebaju pomoć da ih nađu.
Prvo su pokušali potvrditi gdje su sve bili.
Trebali su biti na utakmici.
Na utakmici je bio urednik lokalnih novina.
Sjećao se da ih je vidio.
Mogli su potvrditi da su bili ondje.
Prvih nekoliko dana nije otkriveno mnogo.
25. VELJAČE 1978.
Ništa novo ni 26. ni 27. veljače.
Iz šumarske su službe 28. veljače javili
da su pronašli auto u šumi Plumas.
Pronađen je u planinama, 110 km u pogrešnom smjeru.
Mercury Montego iz 1969. s dvojim vratima i odgovara autu nestalih.
Šuma Plumas prekriva izrazito planinsko područje.
Nestali su na oko 1200 metara nadmorske visine.
Bilo je velikih snježnih nanosa,
mjestimice do šest metara.
Ima i strmih litica.
Možete se okliznuti i pasti u provaliju od 300 metara.
Nitko ne ide onamo. To je divljina.
Kad sam ušao u kuću,
mama je sjedila na podu i plakala.
rekla je da su pronašli auto, ali ne i njih.
Dečki su živjeli po strogom rasporedu.
Bilo je nezamislivo da se usred noći odvezu u planine.
Što ih je moglo dovesti onamo?
NESTALI - JESU LI SE SVOJEVOLJNO ODVEZLI U ŠUMU PLUMAS?
Dečki to ne bi učinili. Nisu trebali biti ondje.
Nije bilo razloga da idu na snijeg.
Otišli su lagano odjeveni na utakmicu u sportsku dvoranu.
Na autu nije bilo nikakvih tragova.
Nije bilo oštećenja. Ničega što bi upućivalo na nešto. Nije bilo ključeva.
U autu je bilo mlijeka i omota od slatkiša.
Sitnica koje biste prije povezali s djecom
nego s odraslim muškarcima koji su bili na utakmici.
Jedan od istražitelja kontaktirao je distributera mlijeka.
Saznao je gdje se prodaje.
Počeli su obilaziti trgovine blizu dvorane
da provjere je li ih tko vidio.
Došli su u trgovinu Behr u Chicu
i razgovarali sa ženom koja je radila u noći 24. veljače.
Sjećala ih se.
Došli su malo prije zatvaranja.
Dakle, bili su tamo oko 22 sata.
A onda su nestali između Chica i Marysvillea.
Možda su između 22 i 23 sata
izašli s autoceste prema Orovilleu.
Odande su se odvezli u šumu Plumas
i vjerojatno se oko 23.30
našli na izrovanoj, snijegom prekrivenoj cesti usred ničega.
Auto im je zapeo u snijegu visine 15 cm.
U tom trenutku,
iako su u tenisicama i laganim jaknama,
bez razloga su otišli u mrak, snijeg i hladnoću.
JEDAN OD PETORICE...
Kad sam se prihvatila ove priče,
razgovarala sam s istražiteljima
i provela dosta vremena s obiteljima.
Ono što nisam mogla shvatiti...
Zašto su izašli s autoceste? Zašto su se ondje zaustavili?
Zašto su izašli iz auta?
Zašto su krenuli pješice iako nisu imali pojma kamo idu?
Sutradan su igrali utakmicu.
DOMAĆI - GOSTI
Neki su već pripremili dresove.
Ne bi ništa učinili svojevoljno da propuste utakmicu.
Stric Doc znao je doći do Chica. Vozio je tim putem stotine puta.
Auto je pronađen sa spuštenim prozorom.
Obožavao je taj auto.
Nikad ga ne bi ostavio s otvorenim prozorom.
Nije bilo razloga da uopće izlaze iz auta ako nisu bili prisiljeni ili uplašeni.
Neki kažu da nisu znali što rade.
Nisu pogriješili.
Ovo je most Bidwell Bar.
Prelazi preko jezera Oroville i vodi u šumu Plumas.
Most je očit orijentir.
Kad bi vidjeli most,
znali bi da su daleko od kuće
i da idu u pogrešnom smjeru.
MOST BIDWELL BAR
Da su vidjeli znak za šumu Plumas, znali bi.
Kao što vidite, cesta je zatvorena. Auto je pronađen 13 km dalje.
To je šumski put. Ne vodi nikamo.
Karta ih ne bi dovela ovamo.
Ne bi bili ovdje da su se išli samo provozati.
Nešto ih je dovelo ovamo.
Sigurno se nisu izgubili.
Te je noći nešto pošlo po zlu.
POTRAGA ZA PETORICOM NESTALIH
Vlasti su počele detaljno pretraživati područje
blizu mjesta gdje je pronađen auto.
Bile su uključene najmanje četiri vladine agencije.
U potrazi je sudjelovalo više od 200 ljudi.
Na konjima, pješice,
u vozilima koja su mogla kroz snijeg, u helikopterima.
Opsežna potraga.
Moj tata je otišao do auta
i počeo tražiti.
Bio je ondje svaki dan.
Lovili smo ondje. Znali smo to područje.
Jack Stariji hodao je kilometrima po toj planini.
Jack mi je rekao da je glasno rekao:
„Naći ću te, sine. Neću prestati dok te ne nađem.”
Sve su obitelji pretraživale šumu.
Bilo je užasno. Prolaze dani, a vi ništa ne znate.
Najgore je kad ne znate.
VRIJEME I TEREN OTEŽAVAJU ISTRAGU
Palo je mnogo snijega i postalo je opasno.
Ekipe bi krenule u potragu, ali onda bi je prekinule.
SNIJEG PREKINUO POTRAGU ZA NESTALIM MUŠKARCIMA
NASTAVAK POTRAGE ZA NESTALIMA
Najviše su tražili u ožujku.
U travnju i svibnju mnogo manje.
U lipnju više nisu ni tražili.
NEMA NOVIH TRAGOVA U POTRAZI
POTRAGA BEZUSPJEŠNA
Svaki smo se dan nadali.
Kad se probudite, pomislite kako će ga danas naći.
Bit će dobro.
Tišina je bila nepodnošljiva.
Oprostite.
4. LIPNJA 1978.
TRI I POL MJESECA NAKON NESTANKA
Neki motociklisti prolazili su pokraj kampa šumarske službe
i osjetili užasan smrad.
Na jednoj je kućici razbijen prozor.
U njoj su pronašli izgladnjelo tijelo Teda Weihera.
Ležao je na leđima.
Ruke su mu prekrižene na prsima,
kao da netko priprema tijelo za mumificiranje.
Bio je čvrsto omotan u nekoliko plahti,
kao kad umatate dijete.
Nije to mogao učiniti sam.
Ted je imao užasne ozebline.
Kad je nestao, bio je visok oko 180 cm i težio oko 100 kg.
Kad je pronađen, težio je samo 55 kg.
Kad je nestao, bio je obrijan.
Sad je imao bradu.
Na temelju narasle brade
mrtvozornici su utvrdili
da je bio živ između osam i 13 tjedana.
To me pogodilo.
Sporo umiranje od gladi i pothlađenosti koje je trajalo najmanje osam tjedana.
Kućica u kojoj je Ted umro bila je 30 km od napuštenog Montega.
Pojavila su se pitanja.
Kako je policiji promaklo ovo sklonište?
Je li bilo prekasno da nekog nađu živog?
Teta Dorothy odvela me do mjesta gdje su pronašli auto.
Negdje u ožujku.
Kad smo bili ondje,
on je još bio živ.
Shvatio sam...
da sam mu bio tako blizu.
Sigurno je užasno patio.
Bio je još živ,
ali nisu se dovoljno potrudili da ga nađu.
6. LIPNJA 1978.
DVA DANA NAKON PRONALASKA TEDOVA TIJELA
Oko 11 km južno od kućice
pronašli su raspadnute ostatke Jacka Madruge.
Preko puta pronašli su ostatke Billa Sterlinga.
Razvukle su ih životinje.
DJELOMIČNO RASKOMADANO I RAZODJEVENO TIJELO
S MALO MEKOG TKIVA.
Kad je pronađen, Doc je imao ključeve u džepu.
Bez sumnje, on je vozio.
Baka je htjela vidjeti Docove ostatke.
Tata joj je rekao: „Mama, ostale su samo kosti.”
Tad se srušila.
Htjela je vidjeti sina i oprostiti se s njim.
6. LIPNJA 1978.
Netko je rekao da su ga pronašli.
Nešto su pronašli. Vratila sam se.
Vidjela sam g. Hewitta Starijeg kako pada na koljena i plače.
Rekao je: „Oprosti, sine, obećao sam da ću te naći.”
On...
- Odmah je znao... - Da, odmah.
...da je to moj brat.
Prema odjeći koju je nosio.
I...
pokupili su hrpu kostiju,
a kralješnica mog brata ispala je
iz košulje koju je nosio.
U trapericama je još imao novčanik.
Bio je to težak dan.
Još je teško.
Kao da je bilo jučer.
Ne znam kako je tata ostao priseban.
JACK HUETT STARIJI
Kad su prestali tražiti... Nisam trebao pomoć.
Našao bih sina. Vjerujem da sam to dokazao.
Nastavit ću pomagati dok ne nađemo i ostale.
Žive ili mrtve.
To je sve što ću reći.
OKRUG PLUMAS IZVJEŠĆE MRTVOZORNIKA
Patolog je zaključio da je smrt posljedica izloženosti vremenskim uvjetima.
No nije bilo dovoljno dokaza
kako bismo mogli sve saznati. Nije ostalo dovoljno.
Je li bilo ozljede tupim predmetom ili neke druge vrste ozljede?
Možda nećemo nikad saznati.
JACK HUETT PRONAĐEN, ZA JEDNIM SE JOŠ TRAGA
Gary Mathias ondje nije pronađen.
Ne znaju gdje je.
VOZAČKA DOZVOLA
Bilo je jako teško.
No dalo mi je nadu. Ako su našli ostale, naći ćemo i Garyja.
No kad su našli tijelo Jackieja Hewitta,
činilo se da šerifov ured više ne želi tražiti.
Završili su.
POTRAGA OBUSTAVLJENA
Do 19. lipnja odlučili su prekinuti potragu.
Šerifov ured rekao je da su učinili koliko su mogli,
ali nisu mogli naći tijelo Garyja Mathiasa.
S mužem i šogorom ostala sam ondje još dva tjedna nakon što su otišli.
Nerado to kažem, ali nisu temeljito tražili.
Obitelji su učinile više od policije.
Postoje izvješća da su zaposlenici šumarske službe rekli policiji za kućice,
ali nisu ih pretražili.
ŠUMARSKA SLUŽBA POLICIJI REKLA ZA KUĆICE
Cijeli život idemo u lov i ribolov.
Moj bi tata znao pratiti tragove i u močvari.
Vidio je četiri para tragova koji su vodili od auta
uz brdo, na sjever.
Ne nizbrdo, kao što je mislio šerifov ured.
- Jack je znao da su kućice ondje. - Rekli su im da idu onamo.
Jack ih je zamolio da provjere te kućice.
Sjećam se da je rekao kako mu je netko odvratio:
„Nikada ne bi stigli tako daleko.”
Vraga ne bi!
Udaljenost između kućica i Madrugina automobila
bila je oko 32 km.
Nitko nije mislio da su po onakvu vremenu mogli stići tako daleko.
Stoga me ne čudi što nitko nije provjerio taj kamp
koji je tad vjerojatno bio zatrpan snijegom.
Znali su za tu kućicu, a nisu je pretražili.
Tko zna jesu li mogli nekoga spasiti?
I dalje su se lomila koplja za što su dečki sve bili sposobni.
Za mnoge to baca ljagu na čitav slučaj.
To vas razljuti.
Ta me riječ razljuti.
„Petorica nestalih retardiranih mladića možda su ubijeni.”
- Misliš da su... - Zašto su napisali „retardirani”?
- Onda se tako govorilo. - To...
To nije u redu.
Možda malo sporiji od...
Da su napisali
kako je nestalo pet vrhunskih košarkaša,
vjerojatno bi ih našli.
Umjesto što su pisali
ova sranja.
Mislim da bi bilo drukčije.
Više bi se trudili.
PET BLAGO RETARDIRANIH MUŠKARACA NESTALO BEZ TRAGA
To nisu bili muškarci između 25 i 35 godina
koji su bili sposobni donositi odluke i snaći se
kao svi ostali.
Stigma retardiranosti zasjenila je cijelu istragu.
Apsurdno je misliti da su bili preglupi da se vrate
i da su samo srljali u šumu.
Javnost ih je tako doživljavala,
a pogotovo policija.
Pitali su se:
„Trebamo li se toliko truditi da nađemo retardirane koji su se izgubili?”
Mislim da je pet mladića smanjenih sposobnosti
bilo uzbuđeno što su bili na utakmici ekipe za koju navijaju.
U trgovini su kupili čokoladno mlijeko i slatkiše.
Putem su donijeli lošu odluku,
pogrešno skrenuli i nisu se snašli.
Jedna loša odluka vodila je do druge loše odluke.
Pokušavaju nas uvjeriti da su se našli ovdje jer su glupi i retardirani.
Nema šanse da bi to učinili svojevoljno.
Istražitelje je zbunjivalo
što je pokraj kućice bilo spremište s hranom.
Neke vojne konzerve su i pojedene,
ali ondje je bilo i drugo spremište s dovoljno konzervi
da ih održi na životu mjesecima, ali nije otvoreno.
Ondje je bila i plinska grijalica, ali nije uključena.
Imali su dovoljno hrane,
imali su grijalicu koja ih je mogla grijati.
Zašto nisu jeli? Zašto nisu uključili grijanje?
Zašto je ležao u krevetu
pokriven plahtama kao da ga netko njeguje
i tjednima umirao od gladi?
Što se dogodilo?
Ted ne bi učinio ništa što bi smatrao protuzakonitim.
Ako bi kra...
Da je mislio da krade, ne bi to učinio.
I ne bi znao uključiti plinsku grijalicu.
Ted se nije mogao sam tako umotati. Netko je bio s njim.
U kućici su bile crne tenisice.
To su bile tenisice koje je nosio Gary Mathias.
Tedove cipele nisu pronađene. Izgubio ih je ili ih je uzeo Gary Mathias.
Ted Weiher i Gary Mathias vjerojatno su došli do kućice.
Što im se dogodilo?
Što se dogodilo Garyju Mathiasu?
Dokazi upućuju na to da je Gary mogao doći do kućice.
Njegovom tijelu nije bilo ni traga, pa su se pojavile sumnje.
Je li Gary bio žrtva?
Žrtveno janje?
Ili nešto mnogo gore?
JE LI GARY KRIV ZA NJIHOVU SMRT?
Znam da...
Bože, oprosti mi.
Doc i ostali bojali su se Mathiasa.
Gary je trebao ići s njima na utakmicu, ali oni nisu htjeli da ide.
No bojali su se nešto reći.
Pouzdano to znam. Stric mi je rekao.
Gary Mathias uzimao je lijekove. Bilo mu je dobro.
Prije te noći, mirno je živio dvije godine.
Ali imao je problema s drogom.
I u vojsci je radio probleme.
Imao je neke nasilne ispade.
Jedino objašnjenje koje za mene ima smisla
jest da je Gary opet imao psihotičnu epizodu
i nekako je ostalu četvoricu uvjerio
da moraju to učiniti.
Što bi moglo biti razlog
da uvjeriš pet mladića
da planinare kroz šumu, a onda skončaju u šumarskoj kućici?
Njegovu shizofreniju lako je iskoristiti kao izliku,
ali nema dokaza da je Gary ikad takvo što izveo.
Ako bez problema mogu sjesti u auto i odvesti se u Chico,
ako bez problema mogu prisustvovati utakmici,
ako bez problema mogu otići u trgovinu,
kako bi Gary bio problem? Ne vjerujem.
Da nije uzimao lijekove, ne bi mogao funkcionirati.
Da nije uzimao lijekove, tata ga ne bi pustio.
I točka.
Policija nije bila poštena prema mom bratu.
Osudili su ga po kratkom postupku.
Vi ste prvi u 45 godina koji ste me nešto pitali.
Nitko iz policije.
Nitko iz medija.
Nitko me nikad nije ništa pitao.
Ne znam što mu se dogodilo. To je ono što me muči.
Moram saznati gdje je.
Više od 40 godina od njihova nestanka
ključno je pitanje i dalje neodgovoreno.
Što se dogodilo Garyju Mathiasu?
Ni sama ne znam što se dogodilo Garyju Mathiasu.
Majka je imala bar u Browns Valleyju.
Godinu dana nakon što su pronađena tijela,
nakon posla sam otišla u bar. Bilo je puno.
Na trećoj stolici od ruba šanka sjedio je neki tip.
Pogledali smo se. Bio je to Gary Mathias.
Otišla sam iza šanka
i rekla mami da za šankom sjedi Gary Mathias.
„Jesi li sigurna?” Rekla sam da jesam.
Nazvala sam šerifa.
Gary nas je pogledao, skočio i pobjegao. Nismo ga mogli uhvatiti.
Rekli su mi da su ga vidjeli u trgovini,
u restoranu i na parkiralištu, pa stvarno ne znam što bih mislila.
Znam da se ne varam.
Neki je čovjek vozio kroz šumu Plumas 1979. godine
i tvrdio da je Mathias stopirao.
No u šerifovu se dosjeu to nigdje ne spominje.
Bilo je dojava da je Gary Mathias viđen nakon što su pronađena tijela.
U tom području, ali čak i u drugim saveznim državama.
No ništa nismo uspjeli dokazati.
Mogu vam reći što ja mislim.
Mislim da Gary Mathias nije stigao do kućice.
Kad sam odrastao u Marysvilleu,
znao sam da postoje neke obitelji s kojima se ne zajebavaš.
Taj je nasilnik često bio u zatvoru.
Vidio sam kako radi grozote.
Vrlo opasan tip.
Kružile su glasine
da se taj nasilnik sa skupinom ljudi
posvađao s Garyjem, a onda im se svima osvetio.
Sukobio se s mojim bratom.
Gary Mathias se zauzeo za njega.
Ti su tipovi pretukli Garyja Mathiasa i bacili ga s mosta u jezero Oroville.
Preostalu četvoricu natjerali su da se odvezu tom cestom.
Jako su ih uplašili da se ne bi vratili.
Jedan je od njih možda u kućicu odnio Garyjeve cipele.
Zato uzbrdo idu samo četiri para tragova.
Duboko u srcu osjećam
da je moj brat zamotao Teda u plahte.
Moj brat nikad ne bi ostavio Teda.
Netko se ondje morao brinuti za Teda. Mislim da je to bio moj brat Gary.
Mislim da su on i Jackie otišli tražiti pomoć,
ali Gary tjednima nije uzimao lijekove.
Mislim da je ubrzo počeo gubiti razum.
Mislim da se izgubio, a još je bilo hladno.
Mislim da se nije uspio izvući kao ni ostali.
Svatko tko je radio na ovakvu slučaju želi znati.
Koliko god puta čitao izvješće, svaki put nađem nešto novo.
Kladim se da su se već 17 km od auta
Madruga ili Sterling umorili, što je prvi znak pothlađenosti.
Bili su prijatelji.
Ako je jedan pokleknuo, drugi je vjerojatno ostao s njim
i zajedno su umrli.
KAMP
Ostala su se trojica brinuli jedni o drugima, pa su nastavili.
Uz stazu su pronađeni ostaci Jackieja Huetta.
Mislim da nije stigao do kućice.
Za Teda Weihera znamo da je stigao.
Mislim da je velika šansa da je i Gary Mathias stigao.
Bio je ondje dok Ted nije umro, sudeći po onomu kako je bio umotan.
Vjerojatno je uzeo bolje cipele kako bi se spasio.
Vjerojatno nije daleko stigao.
Možete samo nagađati.
Odgovorite na jedno pitanje, ali pojavi se 20 novih.
Jedino bih želio da pronađu njegove ostatke.
Mora se vratiti kući.
Još nije gotovo.
Dok je god prazan stolac za tim stolom, ništa nije gotovo.
Znajući kakvi su bili, sigurno ih je bilo strah, a to me izjeda.
Nismo im mogli pomoći, zar ne?
Bili su dobri ljudi.
Da, svi do jednog.
Ne sjećam se što sam posljednje rekao bratu.
Nadam se da sam rekao „volim te”.
Bili su vrlo ranjivi.
Kako im se to moglo dogoditi?
Da je još živ, Ted bi vjerojatno živio sa mnom.
Da, ne bi mogao biti sam.
Ne. Živio bi s onim tko bi imao najviše makarona sa sirom.
Bio bi s nekim tko ga poznaje, voli i tko bi se brinuo o njemu.
Bili smo vrlo povezana obitelj.
No nismo bili obitelj koja se grli i govori: „Volim te.”
Tata mi je prvi put rekao da me voli...
onog dana kad su našli brata.
Ali znali smo da se volimo.
I dalje želimo odgovore.
NESTALI
Nije pošteno što su ih smatrali nesposobnima.
Nešto ih je nagnalo da odu na planinu gdje su umrli.
Ne znamo što su radili i što se dogodilo te noći.
Ostavili su auto u mraku na sporednoj cesti...
Dođete ovamo i tek onda ništa ne shvaćate.
Ne mogu dokazati da su ubijeni, a ni objasniti što se dogodilo.
Što se točno dogodilo s petoricom iz okruga Yuba
u noći 24. veljače 1978.
možda će zauvijek ostati tajna.
Gotovo 50 godina poslije, istina se još ne zna.
Možeš li ih zamisliti kako stoje na uglu, piju sok...
- I svima mašu? - Da, svima mašu.
I svi mašu njima.
Netko zna
što im se točno dogodilo.
Želimo pravdu.
AKO IMATE IKAKVE INFORMACIJE
NAZOVITE ŠERIFOV URED OKRUGA YUBA NA (530) 749-7777.
Prijevod titlova: Elvis Šimunic