Historien börjar fint.
Det är fem vänner.
De är vänner från ett handikappcenter.
De är på väg till en basketmatch.
Sen förstår ingen vad som hände.
Jag var en ung reporter, men förstod att något inte var rätt.
Poliser i Yuba County menar
att det är ett bisarrt fall med försvunna personer.
Familjer får panik för fem unga män saknas.
Bilen återfanns 112 kilometer åt fel håll.
Nån tvingade dem att göra det.
Kom de hit på egen hand, eller fördes de hit med flit?
Det är den stora frågan.
Varför börja gå i kylan utan att veta vart du är på väg?
- Hur kunde nån missa husvagnen? - Sheriffen tog det inte på allvar.
Hur länge ska ni leta?
Tills vi hittar resten av dem, eller när hoppet är ute.
Någon måste veta var de är.
FALL SOM LEDER TILL FLER FRÅGOR ÄN SVAR
På kvällen den 24 februari 1978
försvann fem män efter en basketmatch i Chico i Kalifornien.
Deras bil hittades övergiven 112 kilometer från deras hem.
I nästan 50 år
har fallet med Yuba County Five förbryllat utredarna.
Inget stämmer.
Varför körde männen så långt åt fel håll?
Varför lämnade de bilen och gick i den snöiga natten?
Gick de vilse?
Eller hände nåt mer ondskefullt?
EVENTUELLA MÖJLIGHETER
VAD HÄNDE MED YUBA COUNTY FIVE?
Yuma County var en vacker plats för mig.
Vi jagade och fiskade.
När man körde bil var det alltid någon som vinkade på en.
Jag visste inte hur hög brottsligheten var innan det hände.
Den här gillar jag. Jag gillar den bilden.
- Det är Jackie, va? - Ja.
Från när han var sex, sju år.
- Kolla håret! - Han var så söt.
Du och din bror hade likadana ögon.
Här är min mamma.
Det är jag och det är Jackie.
Det ser ut som jul.
Inget datum. Jo, där. Det är hans sista jul.
Det var 1978.
Min bror, Jackie, Bill Sterling, Jack Madruga, Gary Mathias och Ted Weiher,
träffades i Gateway Project.
- Gateway hjälpte autistiska... - Med funktionsnedsättningar.
...funktionsnedsättningar att lära sig idrott och att umgås med andra.
De gillade basket.
De levde för Gateway Gators.
Min storebror, Jackie, var 24 år gammal, men var mogen som en 16-åring.
Han var trögare än de flesta av oss.
Men ingen behandlade honom annorlunda.
Han kunde skriva sitt namn.
Han kunde prata i telefon.
- Han hade en flickvän. - De pratade i timmar i telefon.
Jackie såg inget ont i människor.
Han log alltid och var glad.
Min bror, Jackie, och Ted Weiher,
var som bröder. Det var tillsammans jättemycket.
Om du såg Jackie var Ted i närheten.
Ted älskade macaroni and cheese.
Min fru gav honom det på jul.
Fick han macaroni and cheese så blev han glad.
Ja, han var härlig.
Men hans sätt och hur han var...
Han kunde inte få ordning på saker.
Jag tyckte aldrig att farbror Ted var udda.
De sa ett annat ord på den tiden som börjar på C.
Han var den roliga farbrodern. Tokig, hårig och burdus.
Lockigt hår.
Han var vaktmästare på skolan.
Men han var vår.
Du skyddar dina egna.
Vi älskade honom och vi visste att han älskade oss.
Jack Madruga var inte lika social som min farbror Ted.
Men de var vänner.
Farbror Jack var väldigt tyst och udda.
Han blev nervös bland folk så de trodde att nåt var fel.
Han var väldigt reserverad, men han var inte alls trög.
Han åkte till Vietnam.
Han var duktig i skolan.
Han började på college.
Han var mer som en storebror än en farbror.
Vi kallade honom Doktorn.
Han brukade köra mig och mina vänner hela tiden.
Vi skolkade och ringde honom. "Kom och hämta oss."
Vi stod varandra nära.
Doc och Bill Sterling var bästa vänner.
Bill Sterling...
Jag minns att han gav mig tips om hur man släpper bollen i bowling.
Han var snäll och vänlig. Han ville bara hjälpa folk.
Han ville ställa upp.
Gary Mathias kom med i gruppen lite senare än de andra killarna.
Men de fem blev ett bra lag.
Som lillebror till Gary såg jag upp till honom.
Han var idrottare och musiker.
Han var alla möjliga saker som inspirerade mig.
Han stod upp för mig ett par gånger.
Jag skulle få stryk men han klev in.
Det var sån han var.
Han backade upp sin familj. Utan tvekan.
När Gary var i militären fick han medicinsk friskrivning.
Han antogs vara schizofren.
Han fick en ny psykiater och hans mediciner byttes ut.
De fick ordning på honom.
Han började jobba för vår styvfar.
Gary var väldigt omtänksam.
De fem killarna hade varit vänner i åtta-nio år.
De promenerade överallt.
Tills Jack Madruga fick sin bil. En Mercury Montego -69.
Den var Jack Madruga mycket stolt över.
De tryckte in sig i bilen, var glada, hade rutorna nere och vinkade åt folk.
Deras favoritlag var UC Davis och UC Davis skulle möta Chico.
De planerade att se matchen.
Det var nära, bara en timme med bil.
Några av familjerna ville inte att de skulle åka till matchen
för de hade en viktig match dan därpå.
Det är svårt att beskriva hur mycket de såg fram emot sin match.
De hade vunnit alla andra matcher för att komma till turneringen.
Det var ett mästerskap för Gateway Gators.
Jag minns att Jack Madruga körde in på uppfarten i sin Mercury Montego.
Min pappa sa till min bror:
"Ingen sprit, ingen rökning och inga tjejer."
Min bror tittade på pappa och sa: "Lägg av, pappa."
Han vände och gick ut.
De var glada och skrek hejaramsor om sitt lag.
Och sen körde de till Chico.
Dagen därpå sa min mamma:
"Din bror är inte hemma." Jag frågade vad hon menade.
Jag var en pojke på 11 år och jag vaknade en lördagsmorgon
och mamma sa: "Upp, vi måste hem till din mormor."
"Ted har inte kommit hem och mormor är orolig."
På grund av deras speciella behov ringde larmklockorna snabbt.
Något stämde inte.
Familjerna ringde varandra. "Har du sett Bill?
"Har ni sett Jack? Ted kom inte hem."
Familjerna får panik för fem unga män saknas.
Min bror Jackie övernattade inte någon annanstans.
Han var hemma varje natt.
Han ville vara hemma där han kände sig trygg.
De skulle ha varit hemma efter basketmatchen.
När de ringde Yuba Countys sheriffkontor sa de
att de inte kunde göra nåt eftersom de var över 18.
Ni måste vänta i 24-48 timmar innan ni kan anmäla dem saknade.
Men familjemedlemmar sa: "De har en intellektuell funktionsnedsättning."
De gjorde inget.
Skitsnack.
Det är skitsnack.
Familjerna gör vad de kan den 25 februari.
De ringer frenetiskt runt till folk.
De kör på motorvägarna. Det finns inga spår.
Klockan 20 ringer de till sheriffen i Yuba County igen.
Vi behöver hjälp med att hitta dem.
Inledningsvis sökte man där man visste att de hade varit.
De skulle till Chico State och se en match.
Redaktören för tidningen i Chico hade varit på matchen.
Han såg dem och mindes dem.
De hade varit där.
Det hände inget de första dagarna.
DEN 25 FEBRUARI 1978
26 februari och 27 februari. Ingen information.
Den 28 februari meddelade Forest Service:
"Vi hittade bilen i Plumas National Forest."
Det är 112 kilometer åt fel håll uppe i bergen.
En 1969 års tvådörrars Mercury Montego som stämmer med männens bil.
Plumas National Forest är ett oländigt område.
Det är kuperat.
Platsen där de försvann ligger 1 500 m ö.h.
Det var stora snödrivor där uppe som var uppemot 3 till 6 meter.
Det finns branta klippor i vissa områden
där man kan tappa fotfästet och falla 300 meter.
Ingen åker dit. Det är ingenmansland.
När jag kom in i huset
satt mamma på köksgolvet och grät och sa
att de hittat bilen, men ingen av killarna.
Männen var kända för att följa ett strikt schema.
De skulle aldrig göra något
så spontant som att köra upp i bergen mitt i natten.
Vad kan ha fört dem dit?
KÖRDE MÄNNEN MEDVETET TILL PLUMAS?
Det är inte vanligt för dem. De skulle inte ha varit där.
Det fanns ingen anledning att åka till snön.
De lämnade sina hem klädda för en basketmatch i en gymnastiksal.
Bilen var i stort sett opåverkad.
Inga skador, inget som tyder på att något brott hade hänt.
Inga nycklar.
Det som fanns i bilen var mjölkpaket och godispapper.
Sånt som man förknippar med barn.
Inte vuxna män som har varit på en basketmatch.
En av utredarna kontaktade distributören av mjölken
och fick veta vilka deras lokala försäljare var.
De började på Chico State och besökte butikerna
för att höra om någon kom ihåg killarna.
De kom till Behr Market i Chico
och kunde prata med en kvinna som jobbade samma kväll.
Hon kom ihåg dem.
De var där vid stängningstid så de var där vid 22-tiden.
Sen försvann de mellan Chico och Marysville.
Det är möjligt att de mellan klockan 22 och 23
körde av motorvägen till en stad som heter Oroville.
Därifrån kör de in i Plumas National Forest.
Troligen runt klockan 23. Kanske 23.30.
De kör upp för en spårig och snötäckt väg ute på vischan.
Deras bil fastnar troligen i 15-20 centimeter tjock snö.
Killarna hade på sig tennisskor, jeans och tunna jackor
och går ut i mörkret, snön och minusgrader utan anledning.
EN AV FEM
När jag skulle skriva artikeln pratade jag med utredarna
och träffade familjerna.
Frågorna som jag minns gjorde mig mest förvirrad var:
Varför svänger du av? Varför ställer du bilen där?
Varför kliver du ur?
Varför börjar du gå utan att ha en aning om vart du ska?
Grejen är att de skulle spela match nästa dag.
Några av dem hade sina matchkläder på sängen.
De skulle inte göra nåt frivilligt för att missa den dagen.
Doc visste hur man kom till Chico. Han hade kört vägen hundratals gånger.
Bilen hittades med förarfönstret nere.
Bilen var hans ögonsten. Han skulle aldrig lämna bilen på det sättet.
Det finns ingen anledning för dem att ens kliva ur,
om de inte var tvingade eller rädda.
Vissa ansåg att de inte visste vad de gjorde.
De gjorde inget misstag.
Det här är Bidwell Bar Bridge.
Den korsar Lake Oroville och leder till Plumas.
Det är ett landmärke.
Om männen såg den här bron visste de att de var långt hemifrån
och hade kört fel.
De borde förstå om de ser skylten.
Vägen är avstängd.
Åtta kilometer norrut på vägen lämnades bilen.
Det var en skogsbruksväg.
De kan inte ha följt en karta.
Det finns ingen anledning för dem att bara köra runt för skojs skull.
Något fick dem att köra hit.
De körde inte fel. Det var något som var fuffens.
Polisen inledde en omfattande sökoperation i området
där bilen hittades.
Det var flera polisorganisationer. Minst fyra stycken.
Drygt 200 personer deltog i sökandet.
Man använde hästar, sökte till fots
och man använde snöfordon och luftfarkost.
Min pappa, Jack, tog sig till bilen
och började leta.
Han var där varje dag.
Vi brukade jaga i området och kände till det.
Jack Sr avverkade flera kilometer till fots på berget.
Jack sa att han sa högt:
"Jag ska hitta dig, min son. Jag slutar inte innan dess."
Alla familjer letade i skogen. Det var fruktansvärt.
Man vaknar varje dag utan att veta. Det är det värsta.
Det började snöa kraftigt och det blev väldigt förrädiskt.
Sök- och räddningsteamen började och sen slutade de.
SNÖ STOPPAR SÖKANDET EFTER SAKNADE MÄN
"FEM SAKNAS" SKA ÅTERUPPTAS
Mars är deras mest hektiska tid.
I april och maj är de inte lika aktiva.
I juni söker de inte.
INGA NYA LEDTRÅDAR I SÖKANDET
SÖKANDET GER INGENTING
Vi hoppades varje dag.
Varje dag tänkte man:
"De kommer att hitta honom. Han kommer att klara sig."
Tystnaden var fruktansvärd.
Förlåt.
DEN 4 JUNI 1978
Några motorcyklister som kör förbi campingen
känner nåt som luktar illa.
De ser en husvagn med en krossad ruta.
Inuti hittar de Ted Weihers utmärglade kropp.
Ted Weihers kropp ligger på ryggen.
Hans händer är korslagda över bröstet.
Det påminner om en kropp som förberetts för mumifiering.
Han var hårt inlindad i flera lakan
som man lindar in ett barn. Han kunde inte ha gjort det själv.
Ted hade hemska köldskador.
Han var ungefär 180 cm och vägde 100 kilo när han försvann.
Han vägde runt 54 kilo när han hittades.
Han var renrakad när han försvann.
Nu hade han helskägg.
På grund av skäggväxten
kunde coronern som undersökte honom fastställa
att han hade levt i åtta till 13 veckor.
Det påverkade mig.
Långsam död genom svält och hypotermi i minst åtta veckor.
Husvagnen där Ted dog stod 30 km från den övergivna bilen.
Panikfrågor väcktes.
Hur kunde polisen ha missat vagnen?
Var det för sent att hitta de andra männen vid liv?
Min moster Dorothy tog mig till platsen där de hittade bilen.
Det är i mars.
Jag kan inte låta bli att tänka att han levde när vi var där.
Jag insåg...
att jag var nära honom.
Han måste ha lidit nåt fruktansvärt.
Han levde fortfarande...
med de försökte inte hitta honom.
DEN 6 JUNI 1978
Cirka 11 km söder om husvagnen
hittar de Jack Madrugas kraftigt förruttnade kvarlevor.
På andra sidan vägen hittar de Bill Sterlings kvarlevor.
De hade spridits ut av djur.
EN DELVIS DISARTIKULERAD OCH DELVIS KLÄDD.
SAMT RESTER AV VÄVNAD.
Doc hade nycklarna i fickan när han hittades.
Så han var föraren, utan tvekan.
Mormor ville se Docs kvarlevor.
Vår pappa sa: "Mamma, det finns bara ben kvar."
Och sen kollapsade hon.
Hon ville träffa honom. För att ta farväl.
Jag hörde nån säga: "Vi har hittat honom."
"Vi har hittat nåt." Jag vände och gick ditåt.
Det var då jag såg mr Hewitt Sr sjunka ner på knä och han grät.
Han sa: "Förlåt, min son. Jag lovade att hitta dig."
- Han visste... - Han visste direkt...
...att det var min bror.
På grund av hans kläder.
Och...
De plockade upp en massa ben
och min brors ryggrad föll ur...
hans skjorta.
Han hade fortfarande plånboken i jeansen.
Det var en tung dag.
Det är fortfarande det. Det är som det var igår.
Jag vet inte hur pappa kunde hålla sig samlad.
När de avslutade sökandet... Jag behövde inte deras hjälp.
Jag skulle hitta min son. Jag bevisade det.
Jag tänker fortsätta tills jag har hittat de andra.
På ett eller annat sätt. Det är allt jag har att säga.
Enligt patolograpporten var dödsfallet på grund av exponering.
De frös ihjäl.
Det fanns inte tillräckligt mycket kvar av dem för att kunna veta exakt.
Om det fanns skador efter trubbigt våld eller andra skador.
Det skulle inte komma fram.
Gary Mathias har inte hittats på platsen.
De vet inte var han är.
Det var väldigt jobbigt.
Men det gav mig hopp. "De andra har hittats. Vi kommer att hitta Gary."
Efter att Jackie Hewitts kropp hittades
verkade det som att sheriffen inte ville leta längre.
"Vi är klara."
Den 19 juni beslutar sökteamet att avsluta sökandet.
Sheriffen sa att de hade gjort allt i sin makt
men att de inte hade kunnat hitta kvarlevorna efter Gary Mathias.
Jag stannade i två veckor till.
Min man, jag och min svåger.
Jag avskyr att säga det, men de sökte inte ordentligt.
Familjerna gjorde mer än polisen.
Tjänstemän i US Forest Service hävdar
att de meddelade polisen om husvagnarna men de inte genomsöktes.
FOREST SERVICE SÄGER ATT DE BERÄTTADE OM HUSET
Vi jagade och fiskade hela livet.
Min pappa kunde tyda spår i ett träsk.
Han såg fyra spår som ledde bort från bilen,
uppför kullen norrut. Inte dit som sheriffen trodde.
- Jack sr kände till husvagnarna. - De sa åt dem att köra dit.
Jack bad dem att köra till de där jävla husvagnarna.
Och jag minns att han sa att han tror att en person
sa: "De skulle aldrig nå så långt."
Så klart inte.
Avståndet mellan husvagnarna och Madrugas bil är nästan tre mil.
Ingen trodde nog att de kunde gå så långt i det vädret.
Jag är inte chockad över att någon inte tog sig till lägret
som nog låg under 1,5 meter snö.
De visste att stugan var där, men de kontrollerade inte den.
Vem kan säga att nån inte kunde ha räddats?
Hur kapabla männen var verkade påverka fallet.
Och för många kastade det en mörk skugga över fallet.
Det gör en förbannad.
Bara ordet gör mig förbannad.
"Misstänkt brott vid försvinnandet av fem lätt efterblivna kalifornier."
- Tycker du att... - Varför skriver man "efterbliven"?
- Det sa man på den tiden. - Det är inte rätt.
Lite långsammare än...
Om de hade skrivit:
"Fem basketspelare från Gateway körde vilse."
Då hade de hittat dem.
Istället för att skriva den här skiten.
Då hade det slutat annorlunda.
De hade letat mer.
FEM LÄTT EFTERBLIVNA MÄN FÖRSVUNNA
De var inte 25-35-åriga män
som var kapabla att fatta beslut och navigera på bästa sätt.
som de kunde ha varit.
Stigmat att bli kallad "efterbliven" färgade hela händelsen.
Uppfattningen om att dessa män var för dumma för att vända
utan bara fortsatte är absurd.
Jag tror att den uppfattningen smittade av sig på allmänheten
och särskilt i polisens ögon.
De tänkte bara...
"Ska vi lägga resurser på efterblivna som har kommit vilse?"
Jag tror att fem unga män med funktionsnedsättning
var glada över att ha sett sitt basketlag vinna.
De stannade till vid en butik och köpte chokladmjölk och godis.
Och nånstans på vägen tog de ett dåligt beslut.
De körde in på fel väg.
Ett dåligt beslut ledde till flera andra dåliga beslut.
De försöker få oss att tro att det handlar om dumhet.
De menar att de hamnade här då de var efterblivna.
Men hit har de inte tagit sig på egen hand.
En av sakerna som förbryllade utredarna
var ett matskåp utanför husvagnen.
Det fanns militära matförpackningar som hade ätits upp.
Men det fanns också ett andra skåp fyllt med konserver.
Maten hade kunnat hålla dem vid liv länge, men skåpet var oöppnat.
Det fanns en propanvärmare som inte hade startats.
Så det fanns mat till dem.
Det fanns en värmare som kunde ha hållit dem varma.
Varför äter du inte maten? Varför sätter du inte på värmen?
Varför ligger du i en säng
täckt av lakan som om någon tar hand om dig
och svälter ihjäl i veckor?
Vad hände?
Ted skulle inte ha gjort nåt som han trodde var olagligt.
Om han trodde att...
Hade han trott att det var stöld, då hade han inte gjort det.
Och han visste inte hur man öppnade propangasen.
Ted kan inte ha lagt sig i sängen så. Nån annan var med honom.
I husvagnen fanns svarta tennisskor.
Det var skorna som Gary Mathias hade på sig.
Weihers skor hittades inte.
Antingen tappade han dem i Plumas eller så tog Gary Mathias dem.
Ted Weiher och Gary Mathias tog sig troligen till husvagnen.
Vad har hänt männen?
Vad hände med Gary Mathias?
Bevisen tydde på att Gary kunde ha tagit sig till husvagnen.
Och utan spår efter hans kropp började misstankarna komma.
Var Gary ett offer?
En syndabock?
Eller nåt värre?
KAN GARY LIGGA BAKOM MÄNNENS DÖD?
Jag vet...
Gud förlåte mig.
Doc och killarna var rädda för honom.
Gary skulle åka med på matchen, men de ville inte det.
Men de vågade inte säga nåt.
Det vet jag. Min farbror berättade det.
Gary Mathias medicinering var lyckad.
Han hade haft två lugna år innan händelserna den kvällen.
Men Gary Mathias hade drogproblem.
Han hade haft en svår tid i armén.
Han hade haft våldsamma och väldigt problematiska utbrott.
Den enda förklaringen som verkade logisk var
att Garys psykos hade kommit tillbaka
och att han på något sätt hade övertalat dem
att det här var det rätta.
Vad skulle vara nån annans motiv
för att övertala fem män
att göra den långa vandringen i skogen och sen dö i en stuga?
Hans schizofreni är lätt att använda som ursäkt.
Men det finns inga bevis på att Gary har gjort nåt sånt förut.
Om de kan sätta sig i bilen och köra till Chico utan problem,
gå på en basketmatch utan problem,
gå till Behr's Market utan problem,
hur kan då Gary vara problemet?
Om han inte tog sin medicin kunde han inte fungera.
Om han inte hade tagit sin medicin hade pappa inte släppt iväg honom.
Punkt slut.
Polisen behandlade verkligen inte min bror rättvist.
De dömde honom.
Du är den första på 45 år som har frågat mig det här.
Ingen från polisen.
Ingen från media.
Ingen har frågat mig något.
Jag vet inte vad som hände honom.
Det är det som stör mig.
Jag vill veta var han är.
Drygt 40 år efter männens försvinnande
vilar en central fråga över fallet.
Vad hände med Gary Mathias?
Jag har olika tankar om vad som hände Gary Mathias.
Vår mor ägde en bar i Browns Valley.
Ett år efter att kropparna hittades
hade jag slutat jobbet och baren var full.
På tredje barstolen från änden satt en kille.
Vi såg på varandra och det var Gary Mathias.
Jag gick in genom svängdörren bakom baren.
Jag sa till mamma: "Gary Mathias sitter i baren."
"Är du säker?" Jag sa: "Ja."
Jag ringde sheriffen.
Gary tittade på oss, flög upp och sprang iväg.
Vi kunde inte ta honom.
Folk sa att han hade setts på Montgomery Ward's,
Denny's och 7-Elevens parkering så jag vet inte vad jag ska tro.
Döda mig om jag har fel.
En man kör genom Plumas-området 1979.
Han påstår att Mathias liftade.
Men det står inget om det i Yuba County-sheriffens akt.
Det finns rapporter om att Gary Mathias har
setts efter att kvarlevorna hittades.
I och utanför området. Och han har sett utanför delstaten...
Det är inget vi har kunnat bevisa.
Jag ska säga vad jag tror.
Jag tror inte att Gary Mathias kom till husvagnen.
När jag växte upp i Marysville
kände man till familjer som man inte skulle bråka med.
Stadens översittare åkte in och ut ur fängelset hela sitt liv.
Jag har sett honom göra saker.
En otäck kille.
Det gick rykten om att översittaren och en grupp
hyste agg mot Gary Mathias och att de hämnades.
De gav sig på min bror.
Gary Mathias stod upp för honom.
Och de här personerna bankade skiten ur Gary Mathias
och kastade honom över Oroville-bron.
Sen tvingade gruppen de andra fyra killarna att köra uppför den vägen.
De skrämde dem så att de inte skulle vända.
En av killarna kan ha burit Gary Mathias skor till husvagnen.
Det var därför det bara fanns fyra fotspår uppför backen.
Jag känner på mig
att min bror var den som lindade in Ted.
Min bror hade aldrig lämnat Ted ensam, inte om han levde.
Någon i husvagnen måste ha tagit hand om Ted.
Jag tror att det var Gary.
Jag tror att han och Jackie försökte hitta hjälp.
Men Gary hade inte tagit sin medicin på flera veckor.
Det dröjde nog ett tag innan han började bli galen.
Han gick nog vilse och det var fortfarande kallt.
Jag tror inte att han lyckades ta sig därifrån.
Alla som har jobbat med ett sånt här fall vill veta.
Varje gång jag läser en rapport hittar jag något som känns annorlunda.
Jag slår vad om att inom de första 18 kilometerna från bilen
blev Madruga eller Sterling trött, som är det första symptomet på hypotermi.
De var nära vänner.
Om en av dem inte klarade kylan, då skulle andre stanna kvar.
Och de dog tillsammans.
De tre tog hand om varandra, så de skulle fortsätta.
Jackie Huetts kvarlevor låg vid stigen. Han nådde nog inte husvagnen.
Vi vet att Ted Weiher kom dit.
Det finns en stor chans att Gary Mathias tar sig dit.
Han var nog där ända tills Ted dog baserat på hur han lindades in.
Han hade nog de bästa skorna för att kunna ta sig därifrån
men kom troligen inte långt.
Man kan bara spekulera.
Du kan svara på en fråga, men då kommer 20 till.
Det enda jag kan begära just nu är att hans kvarlevor hittas.
Han måste komma hem.
Jag tror inte på avslut.
Men så länge det finns en tom stol vid bordet är inget avslutat.
Det måste ha varit otäckt för dem.
Det tär på mig.
Jag kunde inte hjälpa dem.
De var aktningsvärda människor.
Ja, allesammans.
Jag minns inte ens vad de sista orden jag sa till min bror var.
Jag hoppas att jag sa: "Jag älskar dig."
De var sårbara.
Hur kunde det hända dem?
Ted skulle nog bo hos mig om han fortfarande var kvar.
Ja, han hade inte klarat sig själv.
Nej, den som hade mest makaroner och ost är den han skulle bo hos.
Han skulle ha varit med nån som kände honom och älskade honom
och tog hand om honom.
Vi var en sammansvetsad familj.
Men vi var inte en familj som kramades.
Första gången min pappa sa att han älskade mig
var när min bror hittades.
Men vi älskar verkligen varandra.
Vi vill fortfarande ha svar.
De betraktades som inkompetenta. Det är orättvist.
Något förde dem upp till berget, och där mötte de döden.
Man vet bara inte vad de gjorde och vad som hände.
De övergav sin bil i mörkret på sidovägen...
När man kommer hit blir man bara mer förvirrad.
De kan inte bevisa att brott begicks, eller förklara att det inte begicks.
Exakt vad som hände Yuba County Five
på natten den 24 februari 1978
kan förbli ett evigt mysterium.
Nästan 50 år senare är sanningen fortfarande okänd.
Kan du föreställa dig att de står i gathörnet och dricker läsk?
- Japp. - Och vinkar åt alla.
Och alla vinkar tillbaka.
Nån där ute vet exakt vad som hände med killarna.
Låt rättvisan segra!
OM DU HAR MER INFORMATION
RING SHERIFFEN I YUBA COUNTY PÅ (530) 749-7777.