Jeg kendte til historierne om Lake Lanier-forbandelsen.
Det har altid været den uhyggelige og hjemsøgte sø.
Kun de modige tog derhen.
Men jeg var lidt skeptisk, så jeg tænkte ikke over det.
Og i 2020 var min familie og jeg ved søen.
Vi ville fange fisk.
De var ikke aktive, så vi besluttede os for at bade.
Man er modig. Det er en udfordring.
Lige siden jeg var lille. Det var meget koldt. Meget koldt.
Vi legede Marco Polo med de børn, vi havde med.
Marco.
- Polo! - Polo!
Vi flød længere og længere ud.
Marco.
Polo.
Da jeg var ude på dybt vand,
kunne jeg ikke røre bunden, men jeg kunne svømme.
Da jeg svømmede, så jeg noget ved min fod.
Jeg troede, det var en fisk. Det er en sø.
Og så tog noget fat om min ankel og hev mig ned.
Og vandet gik helt over hovedet på mig.
Jeg gik i panik.
De få sekunder føltes som en evighed.
Så kom jeg op igen.
Men på grund af min astma kunne jeg ikke trække vejret.
Min lillebror så mig, og han svømmede ud og hjalp mig.
Jeg troede ikke, folk ville tro på mig,
så jeg nævnte det ikke straks.
Og så fandt jeg ud af, at det var almindeligt,
at folk følte, at de blev trukket ned under...
FOLK TROR IKKE PÅ, AT LAKE LANIER ER HJEMSØGT.
MAN BLIVER TRUKKET NED AF ÅNDER.
JEG SKULLE VÆRE DØD, MEN OVERLEVEDE.
DET VAR EN ADVARSEL.
...som de sagde, af vrede ånder.
ÅNDERNE TAGER SJÆLE HELE TIDEN.
Jeg har ikke været der siden.
Det lyder skørt, men det er ikke normalt.
MÆRKELIGE FILER FØRER TIL FLERE SPØRGSMÅL END SVAR
48 kilometer uden for Atlanta, Georgia, ligger en sø, som er indhyllet i mystik.
Nogle siger, at den er hjemsøgt.
Andre siger, at den er forbandet.
Men dens sande historie og historie er måske endnu mere foruroligende.
MULIGHEDER - HVAD LURER I LAKE LANIER?
LANIER REDNINGSDYKKERE
Det antal gange, redningsdykkerne
bliver kaldt ud for at finde en pung,
- en telefon, en vielsesring... - Nøgler, briller.
I alt 37 vielsesringe. Utroligt, ikke?
Lake Lanier er en af landets største menneskeskabte søer.
Den har en kystlinje på 1.100 km.
Det dybeste sted i søen 47 meter.
Søen blev etableret til elproduktion.
I slutningen af 1940'erne blev Ingeniørkorpset hyret til
at komme herud og designe og anlægge søen.
Den største by i Syden er Atlanta, hovedstaden i staten Georgia.
Atlanta voksede eksponentielt.
Jeg tror, at det steg fra 14.000 til 200.000 indbyggere på få år.
Så de skulle bruge et sted at få de nødvendige vandressourcer.
Lake Lanier fødes af to floder, Chattahoochee og Chestatee-floderne.
Da de etablerede søen, var der mange veje og broer.
Der var mange enfamiliehuse, mest bønder.
Og de folk flyttede andre steder hen
på grund af udviklingen, det gav dem.
Det amerikanske ingeniørkorps begyndte at opkøbe jord,
og arbejdet begyndte i 1950.
Og dæmningen stod færdig omkring 1954.
Og så blev søen fyldt omkring 1957.
Det er en smuk sø, som har meget at byde på.
Så vi får mange besøgende hvert år.
Over ti millioner mennesker kommer til Lake Lanier hvert år.
De forventer endnu flere i år.
Så der kommer mange mennesker.
Søen er blevet et populært sted at køle af i sommervarmen.
Men som populariteten stiger, vokser rygterne også.
Før jeg arbejdede for korpset, havde jeg aldrig hørt historier om Lanier.
Men 30 sekunder efter jeg fik et kontor, hørte jeg straks historier.
Der er flest historier om drukneulykker.
Elleve er døde i drukne- eller bådulykker på Lake Lanier i år.
Redningshold leder efter to mænd i Lake Lanier.
Drukneulykke.
Drukneulykke i går.
To døde ved Lake Lanier i weekenden.
Det var ikke normale drukneulykker, hvor nogen begik fejl og døde.
Det var en uhyggelig stemning.
Han sprang i vandet, men kom aldrig op.
Hun forsvandt, da hun hoppede fra en båd i søen.
Han dykkede og er ikke kommet op.
OVER TRE GANGE SÅ MANGE DRUKNEDE VED LAKE LANIER
SOM I HELE STATEN GEORGIA.
Den er stor, men når næsten 20 mennesker dør på et år
et bestemt sted,
så sætter det gang i rygter og historier.
Historierne handler om det paranormale,
og folk spørger, om spøgelser kan stå bag dødsfaldene.
DRUKNEOFFER FUNDET I SØ
TALMADGES SØN DRUKNET
14-ÅRIG FRA ROSWELL DRUKNET
MAND DRUKNER, BÅD KÆNTRER
HJEMSØGES SØEN AF DE DØDES ÅNDER?
Siden Lake Lanier blev etableret i 1950'erne,
er omkring 700 mennesker døde,
og over 200 mennesker siden 1990.
Og der skulle være folk, som aldrig er blevet fundet.
Det har været et kontroversielt emne i løbet af årene.
Da jeg flyttede hertil, deltog jeg i spøgelsesvandringen,
hvor der fortælles historier om paranormal aktivitet i søen.
Og det var meget populært.
Min var "Kvinden i søen."
Der fortælles mange historier om et genfærd på motorvej 53-broen.
En kvinde, som vandrer i en blå kjole.
Og de troede, at genfærdet måske kom fra en ung kvinde,
som blev fundet ved siden af broen iført en blå kjole.
Dengang vidste de ikke, hvem hun var.
Men folk troede, at det måske var Delia Young,
som forsvandt med Susie Roberts 18 måneder tidligere.
FORSVANDT EN AFTEN I APRIL 1958
De var begge to unge mødre,
og de skulle hen på en natklub
på Forsyth County-siden af søen og danse hele natten.
DE TRE GAVLE
De tog derover og morede sig.
Delia i sin lånte blå kjole, som hun syntes var så smuk.
Og de kørte i tide til at nå hjem og være hos familien.
De tankede benzin på vej tilbage.
Og det var det sidste, nogen så til dem.
DE FORSVUNDNE KVINDER BLEV SIDST SET PÅ VEJ FRA DAWSONVILLE
Da de var forsvundet, ledte folk langs vejen,
men de fandt ikke noget.
Så det lod til, at de forsvandt ud i den blå luft.
Jeg tror, at det var Delia Youngs bror, som sagde,
at da liget blev fundet omkring 18 måneder efter deres forsvinden,
mærkede han noget bevæge sig over sig, og at det var hans søster.
EFTERSØGNING INDSTILLET FORSVINDING I 1958 UOPKLARET
Vi er på stedet,
hvor folk siger, at kvinden i den blå kjole hjemsøger søen.
Mange påstår, at tidligt om morgenen i tågen
ser de en kvinde gå over broen iført en blå kjole.
Jeg er her ofte og har aldrig set hende.
Ja, heller ikke jeg, så...
De arbejdede på broen i 1990, så vidt jeg husker,
og da de placerede pæle, ramte de noget.
De sendte dykkere ned og fandt bilen.
- Og der var Susie Roberts. - Susie.
IFØRT BLÅ KJOLE
SUSIES BIL FUNDET
De var åbenbart taget til fest,
og da de kom tilbage, kørte de af vejen.
De druknede begge to i bilen.
Og for os er mysteriet løst.
Da Susie Roberts blev identificeret i 1990,
indså de, at liget, som blev fundet mange år tidligere,
var Delia Young.
Men hun blev identificeret sådan, og det er en tragedie i sig selv.
Folk siger: "Ja, vi var på søen om natten. Jeg så en dame i blå kjole."
Jeg har ikke set hende, men efter min oplevelse tvivler jeg ikke.
Mange, som har sovet i telt ved søen,
har set paranormal aktivitet, spøgelsesaktivitet.
Folk har mistet ting uden en forklaring,
og folk er dukket op ved lejrbålet og pludselig forsvundet igen.
Hvis man ser på sociale medier som TikTok, YouTube og Facebook,
er der mange kommentarer om, at søen er hjemsøgt.
Hvad er det med Lake Lanier?
Den er hjemsøgt og forbandet.
Alle, som kender Lake Lanier, ved, at den er hjemsøgt.
Søen er fuld af lig.
Der er mange af den slags historier.
Og folk talte om, at da søen blev etableret,
dækkede den en masse kirkegårde.
Den dækkede vist 20 kirkegårde.
Nogle lig blev flyttet, men som Poltergeist, ikke alle.
Nej. Svøm ikke i Lake Lanier.
Jeg tror ikke på spøgelser, men jeg siger nej tak.
Mange spørger mig: "Er der grave under Lake Lanier?"
Og jeg har dykket over 5.000 gange i søen.
Jeg har set alt i den. Jeg har set bunden.
Jeg har nok set mere af søen end noget andet menneske.
Dykker ned.
Jeg kan love dig, at alle grave, som man kendte til, blev tømt.
Det siger jeg, for hvis vi går tilbage til indianernes tid,
var det et populært sted på grund af floderne.
Og der er helt sikkert nogle umærkede grave fra dengang.
Så nogle af de lig er stadig under søen.
Ifølge nogle myter og historier
kan det bringe uheld at forstyrre et indiansk gravsted.
I Lake Lanier blev adskillige åndelige områder oversvømmet.
Nogle spekulerer på, om det kastede en mørk skygge over søen.
HAR SKÆNDELSEN AF INDIANSKE GRAVE FORBANDET SØEN?
Mange tror, at ånderne er vrede,
og at det er derfor, de hiver folk ned.
Jeg tror ikke, det er hævn, for de får intet ud af det.
De rækker måske hånden op for at bede om hjælp,
men tager liv i stedet for.
De fleste paranormale aktiviteter skyldes tragiske situationer.
Og dette område var forbundet med Tårernes vej.
Både Cherokee- og Creek-indianerne boede i det område.
Og de blev tvunget til at efterlade alt og gå til Oklahoma.
SENATET 22. FEBRUAR, 1830
I 1830 vedtog Kongressen en lov,
som tvang indianerne i Syden til at flytte til reservater i Oklahoma.
Den anstrengende rejse, som fulgte, kostede omkring 15.000 indfødte livet,
så en høvding kaldte det: "Tårernes og dødens vej."
WEBBERS FALLS, OKLAHOMA
Det var det sidste stop på Tårernes vej.
INDIANSK TERRITORIUM
Min familie kan spores tilbage til Tårernes vej,
begge sider af min familie.
Jeg har barndomsminder, hvor familien fortalte grufulde historier.
Det er hjerteskærende, når man stopper op og indser,
at de gik den vej i vintermånederne.
Og hvor svært det må have været at gå 1.600 kilometer
og efterlade alt andet end det, de kunne bære.
Jeg vidste, at det begyndte i Georgia.
Jeg kunne slet ikke forestille mig, hvordan de nåede Webbers Falls.
Det var en frygtelig tragedie. Tabet af deres arv, deres jord.
Og der er angiveligt tilfælde,
hvor folk har set indianske genfærd ved søen.
Man skulle tro, at hvis folk hører, at den er hjemsøgt,
bliver de væk.
Men folk tiltrækkes af det.
JEG VIL SE SØEN. DEN ER TI TIMER HERFRA
Jeg tog til Lake Lanier. Jeg ville bare selv se den.
VI OVERLEVEDE LAKE LANIER
Jeg er fra Bronx i New York, hiphoppens hjemsted.
Jeg kom til Atlanta i 1994.
Og jeg begyndte at sejle i motorbåd i 2015.
Det er fedt at sejle.
Der er allerede mange adgangsbarrierer,
og folk bør ikke lade sig afskrække, fordi de siger, søen er hjemsøgt. Nej.
"Hjemsøgt" betyder, at der er spøgelser.
Jeg har ikke set spøgelser.
Jeg tror, vi må forholde os til fakta.
Man kan ikke sejle ud og forvente, at man kommer hjem den aften,
uden båd- og sikkerhedstræning.
Når folk dør på søen, er det oftest, fordi de ikke bar redningsvest.
Ikke? De fester og drikker.
De læser ikke Kystvagtens håndbog. Hvis du forstår.
DE DRUKNEDE FOLK PÅ LAKE LANIER
"INGEN BAR REDNINGSVEST."
Jeg har reddet folk på mine jetski.
Voksne mænd, som var ude af form eller fulde.
Det er ikke, at den er hjemsøgt. Det er dårlige beslutninger.
Folk skal tage det alvorligt. Det er en farlig sø at sejle på.
Vi dykker i højst 20 minutter.
Det er maksimum. Robert står for sikkerheden.
Ja.
- Okay, dykker ned. - Dykker ned.
Så mange siger til mig, at søen er hjemsøgt.
Også, når jeg er i andre byer.
"Bor du ved Lake Lanier? Den er hjemsøgt."
Jeg er 100 % sikker på, at den ikke er hjemsøgt og forbandet.
Desværre er der folk, som drukner i søen.
Der sker ulykker.
Det er en af de farligste søer i hele landet.
Når man kommer ned, hvor der slet ikke er lys,
er det svært at se, og det er uhyggeligt.
Vi støder på sære ting dernede.
Alle mulige ting kan dukke op.
Pas på.
Bygningen er her og går den vej.
Jeg er lige over den.
De dykker ned i en bolig med flere rum.
Der er meget af den slags i søen.
Der er mange gamle broer og rester af gamle bygninger.
Der er fuldvoksne træer på bunden af søen.
Træer som dem her. Fuldvoksne, opretstående.
Er der under ni meter vand, støder man på træerne.
For nogle år siden var der tørke.
Vandstanden sank seks meter.
Man kunne se alt muligt, folk aldrig havde set før.
Der er gamle speedwaytribuner. Men speedwayen var en grusvej.
Og den grusvej er bare en masse mudder på bunden af søen.
Der skete så mange bådulykker det år. Det var utroligt.
Vi havde et af de højeste antal drukneulykker det år,
fordi folk ramte sten og træer og ting med deres både
og kom ud for dødsulykker.
Jeg har souvenirs.
- Et trillebørskaft? - Den er fra en dørkarm.
Og det er en mursten fra huset.
Desværre bliver vi kaldt ud til drukneulykker.
Det er en trist del af vores arbejde.
Vi forsøger at trøste familierne.
Den slags sker. Det er trist.
Men hvis folk passede på, ville søen være mere sikker.
Jeg tænkte meget på, hvad det var.
Jeg foretrækker videnskabelige forklaringer og at finde grunde.
Men noget tog fat i mig og trak mig ned under vandet.
Jeg har ingen forklaring på det.
Det er frustrerende, når folk ikke tror på én.
Jeg tror ikke altid på mig selv, men det skete.
Sandheden er, at hvis man er derude,
selv med redningsvest på, føler man sig ikke sikker.
Kan det høje antal druknede skyldes menneskelige fejl?
Eller er der en mere overnaturlig forklaring?
Nogle lokale peger på en anden tragedie,
begravet dybt i søen, som grunden til de tragiske dødsfald.
KAN EN GLEMT BY VÆRE TRAGEDIEN BAG FORBANDELSEN?
Nogle siger, at vi er ved Lake Lanier.
Nogle siger, det er Gainesville.
Men det er Oscarville.
Den ligger under vores fødder.
Børn skræmmer hinanden med det, som er på bunden af søen.
De siger: "Hvis du er ude i søen, svømmer du over en by."
Jeg troede, det var for sjov, men det viste sig at være sandt.
Der var kirker, skoler, en slags banker.
Men der er ingen markør for den historiske værdi.
Oscarville var et tilflugtssted for afroamerikanere i Forsyth County.
Sorte mennesker boede der, og hvide boede der.
Hvis folk blev på deres plads og var venlige mod naboerne,
så kunne de have deres gårde og arbejde i byerne,
og alle kom fint overens.
Når man ser på Oscarville, har jeg ikke fundet meget.
Vi prøver at samle materialer.
Og der er mundtlige fortællinger.
Man samler det hele og ender med:
"Det er måske historien, som skal fortælles."
Min mor fortalte mig historien om Oscarville.
Min bedstefar, Byrd, dyrkede jord derovre.
De havde butikker, som sorte havde ejet siden krigen.
Og det var et godt sted at bo.
Oscarville var en by, hvor afroamerikanere havde det, de havde brug for.
De kunne stifte familie og forsørge sig selv.
Og de hjalp hinanden.
Hvis din høst fejlede, så kom og tag lidt af vores.
Sådan havde de det før hændelsen.
Det forandrede sig i 1912.
TÅRERNES VEJ
OSCARVILLE-HÆNDELSEN
En kvinde vågnede og så en sort mand stå over sin seng.
Hvide mennesker blev bange.
Et par dage senere blev en anden ung kvinde fundet tævet og voldtaget.
Hun hed Mae Crow.
Hun var vist 19 år.
Og af en eller anden grund...
Det var måske vanen dengang. Sådan lyder det.
Hvis den slags skete,
blev de sorte straks efterforsket.
Der var ingen beviser. Hun kom aldrig til bevidsthed.
Så hvordan ved man, hvem det var?
De gav tre unge afroamerikanske mænd skylden.
Én af dem blev lynchet før den såkaldte retssag.
NEGER LYNCHET
Og fortællingen om, at sorte mænd angreb hvide kvinder,
fik de hvide til at ville rense amtet.
Så de bad alle sorte om at pakke deres ting og forsvinde.
Og de hængte en af mændene i byen
og skød på ham hele dagen.
Oldefar Byrd så det hele.
Så de kendte faren ved at blive,
for det kunne ske for dem selv.
Så folk måtte rejse. De nåede ikke at pakke alt.
De måtte forsvinde i mørket og forlade Forsyth County.
Søen fandtes ikke. Det var Chattahoochee-floden.
De kørte nogle af dem til flodbredden og sagde: "Svøm for livet."
"Krydser du Chattahoochee, kan du gøre, som du vil,
men du skal forsvinde."
Der var en bro, men de måtte ikke krydse den.
"Du svømmer eller drukner." Det var det, de lod dem gøre.
Nogle tog nordpå, nogle tog sydpå,
men Byrd, min bedstefar, kom til Gainesville.
Og nogle overlevede ikke.
Jeg ved ikke, hvor mange afroamerikanere der var der dengang.
Men jeg hører mange hjerteskærende historier.
Alle i området kender til en familie, som måtte flygte midt om natten
og mistede børn, brødre og søstre, da de krydsede Chattahoochee.
Det gør mig ked af det,
fordi Byrd Olivers første kone og hans to børn døde,
da han flygtede fra Oscarville.
Og han kunne ikke hente dem, men måtte bare fortsætte.
Min bedstemor sagde,
at han gik ud i skoven og sad alene.
Og det var måske de gange,
hvor han tænkte på tabet og det, han var igennem.
Han tænkte nok: "Jeg havde et hus. Jeg havde alt muligt.
Nu må jeg starte forfra."
Og så vidt jeg ved,
var han ikke vred.
Han tænkte nok:
"Hvis jeg sidder her og er vred over det,
er jeg stadig vred i morgen. Jeg er manden i huset."
Så jeg prøver at tænke positivt.
Det var ondt og frygteligt, men se, hvad det førte til.
Ikke?
Alle de mennesker var min familie.
Alle har en opfattelse af Lake Lanier.
Nogle har en forbindelse og føler noget,
og nogle hører bare historien.
Jeg kan huske, at jeg lejede en Airbnb ved søen,
og det var lige ved vandet.
Og da jeg gik derned, var det en anden følelse.
Jeg vidste, at der var sket noget. Jeg kunne mærke det i min sjæl.
Jeg går op og sidder på en bakke,
og jeg kan mærke noget.
Så jeg vil ikke påstå,
at der ikke er åndelige ting i søen,
men jeg kan ikke bevise det.
Når man taler om hjemsøgte steder, bliver Lake Lanier altid nævnt.
Og når man googler Lake Lanier, fører det til Oscarville.
Så det er svært at adskille de to,
og jeg tror ikke, at det forsvinder snart.
Jeg tror, at historien vil blive delt mere
på grund af sociale medier,
og tv-programmet Atlanta nævnte den.
Jeg følte, at jeg blev trukket.
Det blev du nok.
Af hvad?
Der er en hel by under os.
Det er sådan, folk ser det.
De ser det som forfædre eller ånder, som trækker én ned.
Så det var lidt komisk.
Men undersøg det selv, så du kan se hele sandheden.
Historien om Lake Lanier vil altid være omgivet af en tragisk tåge.
Om tragedierne har forbandet området
vil altid være et mysterium.
Hvis jeg ikke kendte historien, ville jeg tro, det var en normal sø,
og at folk elsker at fortælle skræmmende historier.
Men efter min oplevelse vil jeg sige: "Ja, Lake Lanier kan godt være hjemsøgt."
Folk fortæller, at de har set ting, og jeg siger: "Hvad?
Tror jeg på, at du så et stykke affald flyve gennem luften i en storm? Ja."
Men når folk hævder, at de blev trukket ned,
og at noget trak i deres ben? Nej.
Det er fjollet. Så fjollet.
Jeg tror, at Lake Laniers mørke historie
har meget at gøre med folks opfattelse
af paranormal eller sær aktivitet, der foregår ved søen.
Stemningen kan give den slags følelser.
Jeg tror ikke på hjemsøgte huse og kvinden i søen.
Jeg er bare ærlig omkring, hvad det er.
Det er et historisk, arkæologisk sted.
Vil du køre over søen og Oscarville uden at anerkende det?
Det er et problem.
Tror jeg, at den er hjemsøgt? Nej.
Men jeg har fået at vide, at forfædrene har lange hukommelser.
Og nogle gange sker der ting.
Nogle folk er druknet i ulykker.
Men der er sket så meget, at folk begynder at tænke:
"Mon den er hjemsøgt? Du ved, hvad de gjorde i Oscarville.
Det er hævnen."
Så der er måske lidt sandhed i det.
Tekster af: Mila Tempels