Cunosc de o viață poveștile cu blestemul lacului Lanier.
A fost dintotdeauna lacul acela ciudat, bântuit.
Un test de curaj.
Dar eu eram mai sceptică, nu prea credeam.
Până în 2020, când am mers cu familia mea la lac.
Am încercat să pescuim.
Dar nu prea erau pești, așa că am zis să înotăm.
Ești curajos dacă mergi acolo. E o provocare.
De când eram mică a fost așa. Era foarte rece. Foarte rece.
Ne jucam Marco Polo cu copiii veniți cu noi.
Marco!
Polo!
Și ne îndepărtam de țărm tot mai mult.
Marco!
Polo!
La apă mai adâncă, am observat că nu atingeam pământul,
dar puteam să înot.
Tot înotând, am văzut ceva la picioare.
Fiind lac, am crezut că era un pește.
Apoi, ceva mi-a apucat glezna și m-a tras tare.
Iar apa m-a acoperit complet.
Am intrat în panică.
Câteva secunde au părut o veșnicie.
Apoi, am ieșit la suprafață. Dar nu puteam respira din cauza astmului.
Fratele meu mai mic m-a văzut și a venit înot să mă ia.
Ajunsă la țărm, am zis că nu mă vor crede,
așa că n-am spus nimănui inițial.
Am aflat apoi că e foarte comun
să simți că ești tras sub apă...
DE CE NU CREDEȚI? LANIER E BÂNTUIT
NU GLUMIM, SPIRITELE TE TRAG ÎN APĂ
ERA SĂ MOR, DAR AM TRĂIT
NU MĂ MAI ÎNTORC ACOLO
...de spirite furioase, aparent.
SPIRITELE RĂPESC SUFLETE TOT TIMPUL
N-am mai intrat în lac de atunci.
Știu că pare o nebunie, dar nu e normal deloc.
CAZURILE CIUDATE NASC ÎNTREBĂRI
FENOMENE NEEXPLICATE
La 50 km de Atlanta, Georgia, se află un lac învăluit în mister.
Unii spun că ar fi bântuit.
Alții, că e blestemat.
Dar povestea și istoria lui adevărate ar putea fi și mai tulburătoare.
REGISTRUL POSIBILITĂȚILOR CE BÂNTUIE PE FUNDUL LACULUI LANIER?
SCAFANDRII DE INTERVENȚIE LANIER
De câte ori nu sunt chemați
Scafandrii de Intervenție Lanier să găsească un portofel,
- ...un telefon, o verighetă! - Chei, ochelari.
Până acum, 37 de verighete. Poți să crezi?
LACUL LANIER
Lacul Lanier e artificial și printre cele mai mari din țară.
Are 1.114 km de țărm.
Cel mai adânc punct are 47 m.
Lacul a fost format pentru a genera energie.
Spre sfârșitul anilor 1940, Corpul de Ingineri a fost însărcinat
să vină să proiecteze și să realizeze lacul.
Cel mai mare oraș din sud este Atlanta, capitala statului Georgia.
Atlanta creștea în mod exponențial.
Cred că a crescut populația de pe la 14.000, la 200.000
în doar câțiva ani.
Așa că era nevoie de un loc pentru resursele de apă necesare orașului.
Lacul Lanier e alimentat de râurile principale Chattahoochee și Chestatee.
Și când au construit lacul, erau multe drumuri, poduri.
Erau multe case de familii, în general fermieri.
Și acei oameni s-au mutat altundeva.
Majoritatea, pentru potențiala dezvoltare.
Corpul de Ingineri al Armatei SUA a cumpărat mult pământ,
iar lucrările au început în 1950.
Iar barajul a fost finalizat în 1954.
Apoi, lacul a fost umplut oficial în jurul lui 1957.
E un lac frumos, care are multe de oferit.
De aceea vin foarte mulți turiști anual.
Anual, vin peste zece milioane de vizitatori la lacul Lanier.
Sunt așteptați și mai mulți anul acesta. E un număr uriaș de turiști.
Lacul a devenit cel mai căutat loc
de locuitorii din Atlanta pentru a se răcori vara.
Însă odată cu creșterea popularității, cresc și zvonurile.
Înainte să lucrez pentru Corp, nu știam despre Lanier decât că există.
Dar, de cum m-am angajat acolo,
am auzit imediat multe povești.
Poveștile principale erau înecurile.
Unsprezece morți înecați sau în accidente nautice
în lacul Lanier anul acesta.
Se încearcă salvarea a doi oameni din lacul Lanier.
Posibil înec.
Încă un înec ieri.
Încă doi morți în lacul Lanier în weekend.
Și nu au fost înecuri normale, adică accidente,
să zici că așa le-a fost să fie.
Plutea o atmosferă stranie.
A sărit în apă, dar nu a mai ieșit.
A dispărut imediat ce a sărit dintr-o barcă, în lac.
S-a scufundat și nu a mai ieșit.
DE TREI ORI MAI MULTE ÎNECURI
ÎN LACUL LANIER DECÂT PE TOATĂ COASTA GEORGIEI
Deși e mare, când auzi că 20 de oameni au murit într-un an,
într-un singur loc, atunci da,
zvonurile și poveștile încep să circule.
Poveștile vizează paranormalul
și cercetează dacă fantomele au fost responsabile pentru morți.
ÎNECAT GĂSIT ÎN LANIER
ADOLESCENT ÎNECAT
ESTE LACUL BÂNTUIT DE SPIRITELE CELOR ÎNECAȚI?
De la originea lacului Lanier, adică spre sfârșitul anilor 1950,
au murit vreo 700 de persoane,
peste 200 dintre ele din 1990 încoace.
Și se spune că unele cadavre n-au fost scoase niciodată.
A ajuns un loc al controverselor de-a lungul timpului.
Când m-am mutat aici, m-am implicat într-un tur bântuit...
unde povestitorii spuneau povești
despre activitățile paranormale care se petrec la lac.
Și era foarte popular.
A mea era povestea numită „Doamna din lac”.
Mulți oameni au susținut că au văzut o nălucă
pe podul autostrăzii 53.
O femeie care se plimba, îmbrăcată într-o rochie albastră.
Și au crezut că poate apariția era legată
de cadavrul unei tinere, care a fost găsită
exact lângă pod, în acea rochie albastră.
Nu și-au dat seama cine era atunci.
Dar oamenii au speculat că ar fi putut fi Delia Young,
care dispăruse alături de Susie Roberts în urmă cu vreo 18 luni.
AU DISPĂRUT ÎN APRILIE 1958
Amândouă erau tinere mame.
Și se duceau la un club de noapte
de pe partea districtului Forsyth, unde aveau să danseze toată noaptea.
CELE TREI FRONTOANE
S-au dus acolo și s-au distrat bine, evident.
Delia împrumutase o rochie albastră, care i se părea tare drăguță.
Apoi, au plecat spre casă, să aibă grijă de familiile lor.
Pe drum, s-au oprit la o benzinărie ca să alimenteze.
Și atunci au fost văzute ultima dată.
FEMEILE DISPĂRUTE, VĂZUTE PLECÂND DIN DAWSONVILLE
Când au dispărut, oamenii au căutat pe drumul acela,
dar n-au găsit nimic.
Părea că le înghițise pământul.
Cred că fratele Deliei Young a spus
că la găsirea cadavrului, la vreo 18 luni de la dispariție,
a simțit ceva trecând pe deasupra lui și a știut că era sora sa.
AUTORITĂȚILE OPRESC CĂUTĂRILE PE LANIER, DISPARIȚIA DIN 1958 RĂMÂNÂND NEREZOLVATĂ
Suntem în locul în care doamna cu rochie albastră
se presupune că ar bântui.
Și mulți oameni susțin că, în zorii zilei ori când e ceață,
văd o femeie într-o rochie albastră mergând pe pod.
- Am stat nopți pe lac și n-am văzut-o. - Nici eu n-am văzut-o, deci...
Lucrau la pod în 1990, din câte țin minte.
Și când așezau stâlpii, au dat de ceva.
Au trimis scafandri, au găsit mașina. Și acolo era Susie Roberts.
CADAVRU GĂSIT
S-A GĂSIT MAȘINA LUI SUSIE
Aparent, merseseră la o petrecere.
Și la întoarcere, mașina a ieșit de pe drum.
Amândouă s-au înecat în mașină.
Noi considerăm că misterul e rezolvat.
Când Susie Roberts a fost identificată, în 1990,
și-au dat seama că celălalt cadavru găsit cu mult înainte
era Delia Young.
Dar a fost identificată prin eliminare, iar asta e o tragedie și ea.
Am auzit lume zicând:
„Eram pe lac noaptea. Am văzut o femeie în rochie albastră.”
Personal, n-am văzut-o, dar n-am îndoieli după ce-am pățit.
Au fost multe cazuri cu oameni care campau pe lângă lac
și au văzut activitate paranormală, cu fantome.
Oameni care pierdeau lucruri și nu găseau o explicație,
oameni care apăreau pe lângă focul de tabără,
care păreau și nu păreau să fie acolo.
Dacă intri pe orice rețea de socializare, pe TikTok, YouTube, Facebook,
în multe comentarii se spune că lacul Lanier e bântuit.
- Ce e cu lacul Lanier? - Ticălosul e bântuit și blestemat.
Dacă știi ceva despre lacul Lanier, știi că-i bântuit.
Lacul ăla e efectiv plin de cadavre.
Sunt mai multe povești așa.
Și oamenii au speculat cu privire la faptul că, la formarea lacului,
au fost acoperite multe cimitire.
Cred că sunt 20 de cimitire acoperite.
Au mutat unele cadavre, dar, ca-n Poltergeist, nu pe toate.
N-aș fi în stare. N-ai ce căuta în lacul Lanier.
Nici nu cred în fantome, dar refuz să merg acolo.
Sunt întrebat frecvent: „Sunt morminte sub lacul Lanier?”
Am făcut scufundări de peste 5.000 de ori în acest lac.
Am văzut fiecare colțișor. I-am văzut fundul.
Cred că am văzut mai mult din lac decât oricine.
Scafandru în apă!
Ei bine, vă asigur,
toate mormintele de aici, cele despre care se știa, au fost mutate.
Spun asta pentru că, întorcându-ne în vremea amerindienilor,
era un loc popular datorită râurilor.
Și sunt cu siguranță câteva morminte nemarcate de atunci.
Deci, unele rămășițe sunt tot sub lac.
Conform unor mituri,
profanarea unui mormânt amerindian poate duce la necazuri.
În cazul lacului Lanier, mai multe zone spirituale au fost inundate.
Acum, unii se întreabă dacă asta a atras un nor negru asupra lacului.
A DUS PROFANAREA MORMINTELOR AMERINDIENE LA UN BLESTEM ASUPRA LACULUI?
Mulți oameni cred că spiritele sunt furioase
și că de aceea tot trag oameni în adânc.
Nu vreau să spun că vor răzbunare, pentru că nu câștigă nimic, cred eu.
Poate încearcă să se agațe de cineva, să caute ajutor,
dar ajung să ia vieți în schimb.
Mare parte din activitatea paranormală e atribuită unor situații tragice trecute.
Iar zona aceasta a fost asociată cu Drumul Lacrimilor.
TRAGEDIA DRUMULUI LACRIMILOR
Amerindienii Cherokee și Creek au locuit în zona aceea.
Și au fost forțați să lase totul în urmă și să meargă în Oklahoma.
ÎN SENATUL SUA
În 1830, Congresul a adoptat o lege
care forța băștinașii din zona Sudului îndepărtat
să se mute în rezervații din Oklahoma.
Călătoria chinuitoare care a urmat
a luat viețile a aproximativ 15.000 de indigeni,
motiv pentru care un șef amerindian i-a spus „Drumul Lacrimilor și al Morții”.
WEBBERS FALLS, OKLAHOMA
Aici s-a terminat Drumul Lacrimilor.
TERITORIU AMERINDIAN
Familia mea se trage din cei implicați în Drumul Lacrimilor,
din partea ambilor părinți.
Și am amintiri din copilărie, când se spuneau poveștile de groază.
ACT DE EVACUARE
E dureros când stai și te gândești
că au făcut călătoria asta în lunile de iarnă.
Și cât de dificil trebuie să fi fost să meargă 1.600 km
și să lase totul în urmă, în afară de ce puteau căra.
Știam că a început în Georgia.
Și nu-mi puteam imagina cum au ajuns în Webbers Falls.
A fost o tragedie teribilă. Și-au pierdut moștenirea, pământul.
Și, aparent, sunt oameni care au văzut
năluci amerindiene în zona lacului.
Ai zice că, dacă se tot spune că e un loc bântuit, lumea n-ar mai veni.
Dar lumea e atrasă de asta în prezent.
LACUL LANIER E BÂNTUIT. AȘ MERGE. 10 ORE CU MAȘINA
M-am dus la lacul Lanier. Voiam să văd cu ochii mei.
AM SUPRAVIEȚUIT PE LACUL LANIER
Sunt din Bronx, leagănul hip-hopului.
Am venit în Atlanta în '94.
Am început să fac canotaj în 2015.
Canotajul e grozav.
Și cred că sunt destule bariere deja,
iar oamenii n-ar trebui să fie descurajați pentru că se zice că lacul e bântuit.
Bântuit, adică... Sunt fantome.
Eu n-am văzut nicio fantomă.
Mai bine ținem cont de realitate.
Nu poți veni pe lacul Lanier,
să sari într-o barcă și să crezi că ajungi teafăr acasă.
Fără echipament și antrenament.
De câte ori moare cineva pe lac,
nouă din zece morți n-au vestă de salvare.
Da? Dau petreceri, beau.
Nu stau să citească manualul de navigare al Pazei de Coastă. Înțelegi?
NICIUNUL DINTRE CEI ÎNECAȚI PE LAC
NU PURTA VESTĂ DE SALVARE
Am salvat oameni cu scuterul acvatic,
adulți care nu erau în formă sau erau beți.
Nu înseamnă că e lacul bântuit, nu? E vorba de decizii proaste.
Lacul trebuie luat în serios. E periculos de navigat.
Nu stăm mai mult de 20 de minute. Maxim. Robert e responsabil de siguranță.
- Da. Bun! Scafandru în apă! - Scafandru în apă!
Atâția oameni vin și-mi spun că lacul e bântuit.
Chiar și când merg în alte orașe.
Îmi spun: „Ești la lacul Lanier. Locul ăla e bântuit.”
Și vă asigur complet că nu e bântuit, nu e blestemat.
Din nefericire, un lucru adevărat e că oamenii se îneacă acolo.
Există accidente.
E printre cele mai periculoase lacuri din țară.
Când ajungi sub apă, unde nu e lumină deloc,
e tare greu să vezi și e foarte sinistru.
Dăm de cele mai ciudate lucruri acolo.
Pot apărea brusc tot felul de chestii.
Ai grijă, frate!
Clădirea e așa, în direcția asta.
Sunt fix deasupra ei.
Aici e clădirea spre care se scufundă. Are mai multe camere.
Sunt multe astfel de lucruri în lac.
Sunt multe poduri vechi. Rămășițe din clădiri vechi.
Sunt copaci întregi pe fundul lacului.
Copacii sunt așa. Maturi, stau în picioare.
La sub nouă metri, dai de copaci.
Acum câțiva ani, a fost secetă.
Lacul a scăzut 6,4 m.
Se vedeau tot felul de lucruri nemaivăzute înainte.
Sunt tribune de la o pistă de curse. Dar pista era de pământ.
Și pista aceea de pământ e doar noroi pe fundul lacului.
Au fost multe accidente nautice în anul acela. A fost incredibil.
Și cred că a fost printre anii cu cele mai multe înecuri,
pentru că lumea lovea roci, copaci și alte lucruri cu bărcile
și aveau loc accidente fatale.
Uite suveniruri!
- E un mâner de roabă? - E dintr-un toc de ușă.
Și asta e o cărămidă de casă.
Din nefericire, suntem chemați și pentru recuperarea oamenilor înecați.
E printre îndatoririle noastre cele mai triste.
Mereu încercăm să oferim o alinare familiilor.
Au loc accidente. E foarte trist.
Dar ar fi un lac mai sigur dacă lumea ar fi mai precaută.
M-am gândit mult la ce e sub apă.
Îmi place să explic lucrurile științific sau caut o cauză,
dar am fost prinsă în ziua aceea și trasă sub apă.
Și n-am nicio explicație.
E frustrant când lumea nu te crede.
Nu mă cred nici eu uneori, dar s-a întâmplat.
Adevărul e că, dacă ești pe apă,
chiar și cu vestă, nu te simți în siguranță.
INSULELE LACULUI LANIER
Ar putea numărul mare de înecuri să fie cauzat de greșeli umane?
Sau există o explicație mai supranaturală?
Unii localnici menționează o altă tragedie din istorie,
îngropată pe fundul lacului, ca fiind cauza acestor morți tragice.
AR PUTEA FI TRAGEDIA UNUI ORAȘ UITAT CAUZA BLESTEMULUI?
Unii oameni ar spune că suntem pe lacul Lanier.
Alții, c-am fi în Gainesville.
De fapt însă, suntem în Oscarville.
E chiar sub picioarele noastre.
În copilărie, copiii se speriau între ei cu povești despre fundul lacului.
Încercau să te sperie, zicând:
„Dacă intri în lac, înoți deasupra unui oraș.”
Ceea ce am crezut că era o glumă, dar s-a dovedit a fi realitate.
Avea biserici, școli, bănci.
Dar nimic nu poate indica valoarea istorică pe care o avea.
Oscarville era un refugiu pentru afro-americanii din Forsyth.
Negrii și albii locuiau împreună.
Câtă vreme oamenii își vedeau de treabă, erau prietenoși,
puteau să aibă fermele lor, puteau să muncească în orașe,
toată lumea se împăca bine.
Când cercetezi Oscarville, nu găsești multe. Eu n-am găsit.
Așa că adunăm ce materiale putem.
Și ne bazăm pe istoria orală.
Apoi, adunăm totul laolaltă și ne alegem cu ceva de genul:
„Poate asta e povestea care ar trebui spusă.”
Mama mi-a zis povestea despre Oscarville.
Bunicul meu, Byrd, muncea niște pământ acolo.
Aveau magazine deținute de negri încă de la război.
Și era un loc bun de trăit.
În Oscarville, afro-americanii aveau tot ce le trebuia.
Puteau să întemeieze familii și să-și facă un rost.
Și se ajutau reciproc.
Dacă nu-ți ieșea recolta,
puteai să vii să iei de la noi.
Așa se înțelegeau înainte de incident.
Totul s-a schimbat în 1912.
DRUMUL LACRIMILOR
INCIDENT OSCARVILLE
O femeie a zis că a văzut un bărbat negru lângă pat.
Comunitatea albilor s-a alarmat.
După câteva zile, altă tânără a fost găsită bătută și violată.
FEMEIE ALBĂ ATACATĂ
O chema Mae Crow.
Cred că avea 19 ani.
Și, dintr-un oarecare motiv...
Poate că era obiceiul vremii, așa părea. Dacă se întâmpla așa ceva,
primul loc unde se investiga era comunitatea negrilor.
Nu existau dovezi. Ea nu s-a mai trezit.
De unde știi pe cine să dai vina?
Așa că au dat vina pe trei tineri afro-americani.
Și pe unul l-au luat și l-au linșat înainte de așa-zisul proces.
NEGRU OMORÂT DE MULȚIME
Și cu toată povestea despre negri atacând femei albe,
albii au decis că locul trebuie curățat.
Astfel, le-au spus negrilor: „Luați-vă lucrurile și plecați de aici.”
Și l-au spânzurat pe unul dintre bărbați în oraș,
împușcându-l repetat toată ziua.
Străbunicul Byrd a văzut toate astea.
Deci, se știa pericolul de a nu pleca,
pentru că așa ceva ți se putea întâmpla și ție.
POSIBILĂ REVOLTĂ
Lumea a trebuit să plece fără timp de organizare.
Au plecat în miezul nopții din districtul Forsyth.
Lacul nu exista pe atunci. Era râul Chattahoochee.
Și i-au împins pe câțiva pe malul râului,
zicând: „Înotați sau muriți.”
„Dacă treceți râul, faceți ce vreți. Dar aici nu stați.”
Era un pod, dar n-aveau voie să-l folosească.
„Înotați sau vă înecați.” Atât i-au lăsat să facă.
Unii au luat-o spre nord, alții spre sud,
dar Byrd, bunicul meu, a venit în Gainesville.
Și unii dintre ei n-au supraviețuit.
Nu știu sigur câți afro-americani erau acolo pe atunci.
Dar aud multe povești sfâșietoare.
Toți din zonă știu despre vreo familie care a plecat noaptea,
care a pierdut copii, frați și surori trecând râul Chattahoochee.
Când mă gândesc la asta, mă emoționez,
pentru că prima soție a lui Byrd Oliver și cei doi copii ai săi au murit
când el a fugit din Oscarville.
Și nu se putea întoarce după ei, a trebuit să continue drumul.
Bunica mea mi-a zis
că mergea uneori în pădure și stătea singur.
Și poate că atunci se gândea
la ce pierduse și prin ce trecuse.
Și sunt sigur că și-a zis: „Aveam o casă. Aveam atâtea.
Acum o iau de la capăt.”
Și, din câte înțeleg,
nu era furios.
Probabil că se gândea: „Ei bine, dacă stau aici și îmi toc nervii cu asta,
mâine tot nervos sunt. Trebuie să fiu bărbatul casei.”
Așa că încerc să privesc lucrurile pozitiv.
A fost urât. A fost groaznic. Dar uite ce a ieșit din asta.
Înțelegeți?
Toți acești oameni erau familia mea.
Fiecare are părerea lui despre lacul Lanier.
Cei care au o legătură adevărată
poate simt ceva, spre deosebire de cei care aud povestea.
Îmi amintesc când am închiriat la lacul Lanier prin Airbnb
și era un loc chiar pe apă.
Când am coborât, am avut o senzație anume.
Știam că ceva s-a întâmplat, simțeam asta în suflet.
Urc dealul ăsta uneori și doar stau,
și pot să simt niște lucruri.
Deci, nu pot să contrazic faptul
că sunt spirite pe lacul acela,
dar nici nu pot dovedi asta.
Pomenind locuri bântuite, lacul Lanier e menționat mereu.
Și când cauți pe Google „lacul Lanier”, ajungi la Oscarville.
DRUMUL OSCARVILLE
E greu să le separi
și nu cred că e ceva ce va dispărea curând.
Cred că povestea asta devine mai răspândită
când vine vorba de social media.
Și în serialul Atlanta s-a vorbit despre asta.
Am simțit că eram tras.
Probabil că erai.
De ce anume?
E un întreg oraș sub noi.
Chiar asta e ideea lumii.
Lumea crede că strămoșii sau spiritele vin să te tragă la fund.
Deci, a fost puțin comic.
Dar, în același timp, cercetați pentru a ajunge la tot adevărul.
Istoria lacului Lanier va fi mereu învăluită în tragedie.
Dacă aceste tragedii au blestemat zona sau nu
va rămâne mereu un mister.
Dacă nu știam istoria din spate, aș fi crezut că e un lac normal
și că oamenilor le plac poveștile de groază.
Dar, după ce-am pățit eu,
aș spune că da. Dacă există locuri bântuite, lacul Lanier e unul.
Oamenii spun că văd lucruri, iar eu mă întreb: „Ce?”
Te cred că ai văzut vreun gunoi
prin aer în timpul unei furtuni? Sigur.
Dar când spun oameni că au fost trași la fund,
că s-au simțit trași de picior, nu.
E o aiureală, o mare aiureală.
Eu cred că istoria întunecată a lacului Lanier
are multe de-a face cu percepția oamenilor
în legătură cu activitatea paranormală sau stranie din jurul lacului.
Atmosfera asta cauzează tot felul de senzații.
Nu cred în povestea cu casa bântuită, femeia din apă.
Sunt sincer în legătură cu ce e.
E un sit istoric, arheologic.
Vrei să conduci peste lacul ăsta, peste Oscarville,
și să nu accepți asta?
E o problemă.
Profesional vorbind, cred că e bântuit? Nu.
Dar mi s-a spus că strămoșii au memorie bună.
Și se întâmplă lucruri uneori.
Unele înecuri din lacul Lanier sunt accidente.
Dar atâtea s-au întâmplat, încât oamenii se gândesc:
„Nu mă mir că e bântuit. Știi ce-au făcut în Oscarville.
Probabil că sunt pedepsiți.”
Ar putea fi un sâmbure de adevăr.
Subtitrarea: Maria Andreea Crintea