Există povești pe lumea aceasta care clar trebuie spuse.
Avem poveștile mari precum Roswell și Zona 51, știu.
Dar știți despre gogoloaiele căzute-n statul Washington?
Am emisiunea Ground Zero Radio.
Vorbesc despre chestiuni paranormale, parapolitice și tot ce e straniu.
Și am găsit povestea asta din anii ’90, despre Oakville, Washington.
UN MISTER. BIZARE, GELATINOASE
Cădeau gogoloaie din cer, iar mie-mi plac filmele de mâna a doua,
așa că mi-a amintit de filmul The Blob.
THE BLOB, 1958
The Blob mi s-a părut nostim.
Atacul jeleului ucigaș.
Însă după ce am citit ce s-a întâmplat în Oakville,
am fost absolut șocat.
Era un eveniment la fel de marcant ca erupția muntelui Saint Helens.
Ploua, iar oamenii au văzut apoi niște bucățele ciudate de mâzgă.
Le împingeam cu bețe, voiam să le ridicăm, iar părinții mi-au zis să nu le atingem.
Era atât de suprarealist și ciudat
și m-am întrebat dacă se petrecea altceva și noi nu știam.
Cel mai ciudat aspect
e că nu a fost un singur episod de gogoloaie din cer.
Au fost mai multe astfel de ploi.
Erau sute, dacă nu mai multe. Niște gogoloaie mici.
E un mister.
Și e ciudat. Încă e ciudat.
E genul de poveste care trebuie cercetată.
Spusă de mine, povestea nu are același impact.
Are sens doar când mergi la sursă și discuți cu cei afectați.
Acolo găsești adevărul.
CAZURILE CIUDATE NASC ÎNTREBĂRI
FENOMENE NEEXPLICATE
Pe 7 august, 1994,
mici gogoloaie gelatinoase au căzut peste orășelul Oakville, Washington.
A fost un eveniment care i-a schimbat pe cei implicați pentru totdeauna
și i-a derutat pe cei care au încercat să-l explice.
REGISTRUL POSIBILITĂȚILOR
CU CE A PLOUAT PESTE OAKVILLE?
Am locuit în Oakville din 1993 până în 2001.
- Mulțumesc. O zi bună! - Cu plăcere.
M-am mutat din Phoenix, Arizona.
M-a atras mult traiul într-o zonă rurală
și că puteam merge la râu să pescuiesc.
Și voiam să petrec timp cu mama,
care avea o fermă frumoasă acolo.
Primii muncitori au început să cosească pe câmp.
Aveam găini. Aveam capre.
Am făcut șase plăcinte cu piersici.
Mama punea la borcane, iar grădina ei era minunată.
Chiar îi plăcea viața la fermă.
Cred că o să mai plouă.
Da.
Văd că norii aceia se adună și se întunecă apropiindu-se.
Mamei îi plăcea vremea.
Îi plăcea vremea mult.
Și într-o zi din 1994 a fost o furtună puternică.
Și îmi amintesc cum lovea ploaia în geamuri,
iar apa părea să fie groasă.
FILMAT DE DOTTY HEARN, MAMA LUI SUNNY
La scurt timp, s-a oprit
și mama și-a scos cățelușii afară.
Și când s-a întors, a zis:
„E ceva ciudat pe adăpostul pentru lemne.
Parcă ar fi grindină, dar am pus mâna și e moale.”
Și se vedeau peste tot niște gogoloaie transparente, gelatinoase.
Eu lucrasem la Departamentul de Siguranță și Sănătate Ocupațională.
Și am impresia că munca în domeniul acela
m-a făcut mai curioasă de substanța asta și să aflu ce este.
M-am gândit că era foarte important să țin un fel de evidență.
Așa că am scris.
„La 16:30, pe 7 august, 1994,
eu și fratele meu am luat mostre din substanță.”
Fratele meu era paramedic și pe ambii ne preocupă siguranța.
Așa că am pus mănuși înainte să o atingem.
MOSTRĂ
”Între orele 17:00 și 18:30, am făcut teste.
Plutește în apă.
Am încercat să o dizolv în alcool.
Nu se descompune. Nu este inflamabilă.”
Nu mi se mai întâmplase așa ceva niciodată,
așa că am dat niște telefoane.
AZI AM DAT TELEFOANE
Și eram îngrijorată, pentru că picase pe mâncare.
Așa că am contactat Departamentul de Agricultură.
PLOAIA VA SPĂLA CULTURILE
Iar ei nu păreau a-și face prea multe griji.
Am sunat la Departamentul de Ecologie, la Serviciul Național de Meteorologie.
Nimeni nu a știut să-mi spună ce era substanța.
Am lucrat pentru un congresmen care reprezenta Oakville.
Cum e la orice congresmen,
apelurile vin grămadă din toate comunitățile districtului.
În acest caz, am primit un apel bizar.
Ceva despre gogoloaie care pică din cer.
Am crezut că e o farsă.
Te gândești: „Lumea e nebună.” Dar nu a fost doar o persoană.
Adesea, oamenii se așteaptă ca reprezentantul ales să aibă răspunsul.
Slujba reprezentantului ales e să găsească răspunsul,
să angajeze experți să cerceteze.
Nimeni nu a fost rănit atunci.
Le-am zis așa: „Încercăm să găsim un răspuns.”
A doua zi, am observat că mama lipsea.
M-am dus să o caut și am găsit-o în baie, pe jos.
Abia era conștientă
și foarte palidă, asudând, cu transpirația rece.
O întreb ce-a pățit,
iar ea zice că s-a învârtit casa cu ea.
Și i s-a făcut foarte greață.
Eu și fratele meu am sunat la 911.
Și când am plecat spre spital, mi-am dat seama
că ea a fost singura dintre noi trei care atinsese substanța.
Așa că am decis să duc o mostră la spital.
MAMA ÎNGRIJITĂ LA URGENȚE DE DR. DAVID LITTLE
Am auzit prima dată despre materialul care a căzut din cer
în momentul în care am cunoscut un membru al comunității,
care a adus și mostra.
Mostra era într-un recipient transparent și părea să conțină niște iarbă.
La momentul acela,
tehniciana noastră de laborator a pus mostra la microscop
și a raportat că a văzut ce păreau să fie, în cuvintele ei, „celule umane”.
CONȚIN CELULE ALBE UMANE
Erau în special celule albe în această mostră.
Dar așteptările că am putea determina compoziția și originea
sunt cu mult peste capacitatea unei clinici de spital.
Faptul că substanța conținea o celulă albă umană
a fost surprinzător.
Chiar m-a încurajat să o trimit la mai multe teste.
Sunny a trimis o mostră la Departamentul de Sănătate Washington.
Și apoi a livrat personal o altă mostră la Departamentul de Ecologie.
Credea că, dacă putea primi de undeva un răspuns,
una dintre agenții era locul.
Însă odată ce a trimis mostrele,
tot ce putea face era să monitorizeze starea mamei sale.
Mama a fost internată vreo patru zile.
Diagnosticul ei de externare a fost „un fel de virus”.
Până și acum, sunt destul de sigură
că mama s-a îmbolnăvit din cauza substanței.
Și mama lui Sunny nu a fost singura.
În aceeași săptămână,
mai mulți localnici din Oakville s-au îmbolnăvit,
mulți cu simptome similare.
30 DE LOCALNICI CU SIMPTOME DE GRIPĂ LA CÂTEVA ZILE DUPĂ EVENIMENT
La patru zile de la prima ploaie,
când mama era încă în spital,
eu și fratele meu ne-am găsit pisoiașul pe terasă
și era mort.
Și am auzit povești despre alte animale moarte.
AM GĂSIT BROAȘTE ROZ MOARTE
ÎNCONJURATE DE SUBSTANȚĂ
Și acesta era unul dintre motivele pentru care voiam să identific substanța.
La scurt timp,
am început să primesc rapoartele de la acele agenții.
Departamentul de Ecologie a descoperit
o celulă care părea să provină de la o creatură vie.
SUNT VII!
Dar nu erau celule albe umane.
NU AVEAU NUCLEU, CELULELE ALBE UMANE AU
Am fost foarte surprinsă de speculația că ar fi putut fi meduze.
O TEORIE SPUNE CĂ SUNT MEDUZE
S-a dus repede vestea că gogoloaiele din cer puteau fi meduze pulverizate.
Dar cum au ajuns acolo dacă era adevărat?
ERAU GOGOLOAIELE MEDUZE?
Ca director de comunicare,
când mass-media a început a suna, a trebuit să găsim un răspuns.
A fost o goană nebună.
„Ce știm? Ce-am auzit?
Pescarii au văzut ceva pe ocean?”
În 1994, eu și soțul meu campam pe plaja din Kalaloch.
166 KM
Și ne plimbam pe țărm într-o zi,
când am observat sute de raci morți.
Și pe lângă ei erau niște gogoloaie micuțe.
În următoarele zile, soțul meu a citit
despre gogoloaiele din Oakville și s-a întrebat dacă o fi o legătură.
Racii morți pe plajă nu sunt o anomalie,
dar, când sunt sute de raci morți pe plajă
și avem material biologic gelatinos care cade din cer,
iar toate astea se petrec în același interval,
nu poți să nu faci legătura.
Ne amintim că auziserăm bubuituri cu o zi înainte,
despre care am crezut că erau teste de armament.
Washington are multe baze militare.
Și oamenii erau foarte îngrijorați
că armata ar fi putut folosi oceanul drept poligon.
Pe atunci, pe coasta vestică, pescuitul de somon era la pământ,
iar noi eram șocați, cred,
că armata putea fi așa indiferentă.
Dar, pe lângă asta,
părea a avea sens să fi fost detonată un soi de bombă
și tipuri de materie biologică să fi fost pulverizate și trimise în atmosferă.
GOGOLOAIELE AU APĂRUT CÂND FORȚELE AERIENE
LANSAU BOMBE APROAPE DE COASTA WASHINGTONULUI
E plauzibil ca ceva de mărimea unor porțiuni de meduză
să fie aruncat în atmosferă
și apoi redepozitat în urma unei furtuni.
Oakville e în interior, într-un fel, dar tot e cumva oraș de coastă.
Suntem în Pacificul de Nord-Vest și dacă asociezi ceva cu zona asta,
aceea e ploaia.
În zona asta avem parte de furtuni puternice dinspre ocean,
care aduc curenți de aer extrem de puternici.
Și ei pot ridica organisme din apă,
purtându-le în aer.
A PLOUAT CU PEȘTI
S-a raportat de mai multe ori
despre animale duse de furtuni până la 80-130 km pe uscat.
PLOUĂ CU BROAȘTE
CURENTUL LE-A DUS 800 KM, ÎN GRECIA
Așa ceva simplifică lucrurile,
când avem condițiile atmosferice potrivite pentru a ridica organismele
și a le ține acolo sus până cad la sol,
ca în exemplul gogoloaielor din Oakville.
După prima ploaie, cam la o săptămână,
niște reporteri au venit la fermă, dorind să ia un interviu.
Și cât erau acolo...
au căzut din cer iar.
Am fost uimită.
N-a ținut mult, dar erau la fel ca la prima ploaie.
Așa că teoria meduzelor nu prea părea corectă.
Pentru că n-a fost o singură ploaie gelatinoasă.
16 AUG. AU CĂZUT IAR
S-a întâmplat de șase ori în trei săptămâni.
Meduzele ar fi trebuit să stea sus ceva vreme înainte să cadă.
Nu părea plauzibil.
S-a întâmplat de multe ori. Aparent, șase furtuni au adus chestiile.
Și tot neexplicat. Ce spune Sherlock Holmes?
Ceva precum:
„Când răspunsul simplu nu e cel corect, trebuie să-l alegi pe cel extraordinar.”
Cel mai important test s-a făcut
când i-am trimis mostra lui Mike McDowell, la Departamentul de Sănătate al Statului.
Rezultatul lor a conținut ceva neașteptat.
El e tatăl meu.
Cred că poza e din ultimul lui an.
Adică 2019.
Stă pe terasa construită de el, cu propriile mâini.
Copii fiind, am mers la departament
de câteva ori, am văzut cum făcea testele.
Din când în când,
în timpul epidemiilor de antrax din 2000, veneau vehicule militare să-l ia.
El era omul la care apelau.
Ce-mi amintesc despre gogoloaie e că s-au îmbolnăvit niște oameni
și mai multe pisici și vite au murit din cauza lor.
Apoi, când Unsolved Mysteries a apărut,
toată lumea îmi zicea: „Frate, l-am văzut pe tatăl tău la TV.”
Gelatina a fost trimisă
la Departamentul de Sănătate Washington pentru analize.
Era foarte uniformă.
Nu era nicio structură vizibilă, nici cu microscopul.
Am folosit diferite mijloace microbiologice
și am încercat să izolez bacteriile.
Cred că Mike McDowell a cercetat cel mai mult gogoloaiele.
Am auzit că mostra trimisă de mine a fost ținută în izolare de nivel mediu.
Deoarece, presupun, Departamentul de Sănătate a considerat
că e un fel de pericol biologic.
Acesta a fost raportul de laborator.
Și aici spune clar...
Cultivată, substanța neidentificată
a produs următorii microbi...
Din câte înțeleg, bacteriile acelea trăiesc în intestine,
iar asta a dat niște semnale de alarmă.
Cercetarea lui Mike McDowell a forțat comunitatea științifică
să regândească originea gogoloaielor,
făcându-i pe unii să caute răspunsurile pe cer.
AU CĂZUT DIN AVIOANE?
A fost o teorie cum că gogoloaiele din Oakville
ar fi fost deșeuri umane aruncate din avion.
În ziua de azi, nu știu dacă se mai întâmplă,
dar pe atunci auzisem
că o „gheață albastră” căzuse prin acoperișul cuiva.
„Gheața albastră” e un termen argotic,
care face referire la deșeurile din toaletele avioanelor.
Are un colorant albastru
și un anticongelant care poate fi destul de toxic.
Contactând Administrația de Aviație,
mi-au spus că nu cred că e posibil.
Administrația a spus de multe ori că nu aruncă deșeurile din avioane
deasupra zonelor populate.
De obicei, avioanele sunt curățate la aeroport.
Se pot face greșeli, clar, ceva poate să cadă, dar e albastră.
Gheața e albastră.
Gogoloaiele nu erau albastre. Erau transparente și gelatinoase.
Nu înțeleg cum ar fi putut fi deșeuri umane dintr-un avion.
Sunt niște aspecte interesante. Bacteriile astea erau prezente în mostre
și sunt o parte normală a tractului digestiv al oamenilor
și al majorității mamiferelor, dar se găsesc și în mediu,
pentru că, desigur, animalele nu au toalete cu canalizare.
Astfel, bacteriile se amestecă cu solul.
Se găsesc și în apă și pot fi împrăștiate în aer apoi.
Așa e natura.
Orice a fost în Oakville, m-a făcut să-mi pun mai multe întrebări
și m-a făcut să simt că era un aspect întunecat,
nediscutat, ignorat de presă.
Cred că a fost ceva mai sinistru.
Cu câteva luni înainte de ploaie,
destul de frecvent, o dată sau de două ori pe lună,
orașul era survolat de niște elicoptere negre.
FILMAT DE DOTTY HEARN, MAMA LUI SUNNY
Uite cum zboară un elicopter negru.
Stai să-l filmez.
Spune lumea că nu există așa ceva, dar uite!
Și apoi, cred că în 1997, când lucram la chioșcul de răcoritoare,
au venit niște bărbați...
străini, nu din Oakville,
și au comandat milkshake-uri.
Și apoi, liderul lor a început să-mi pună întrebări.
„Nu în orașul acesta au căzut gogoloaiele?”
Am zis: „Ba da.”
„Și e adevărat că cineva a văzut elicoptere negre?”
M-am simțit foarte incomod.
Au plecat într-un final,
iar eu m-am dus la fereastră să notez numărul de înmatriculare,
dar o clientă mi-a zis: „L-am scris eu deja”.
Și spune: „Nu știu cine erau ăștia,
dar s-a zbârlit părul pe mine”.
POLIȚIA OAKVILLE L-A PUS PE JOHN SĂ VERIFICE NUMĂRUL
Numărul de înmatriculare era înregistrat în Fort Hood, Texas.
BUN-VENIT LA III CORPS ȘI FORT HOOD „LOCUL FAIN”
Am cercetat mulți ani ce s-a petrecut la Oakville
și am aflat că Mike McDowell numea substanța „matrice”.
Spunea că e o substanță ca un plic,
în care se poate introduce
un microb sau un virus.
Credea că e un sistem de livrare. Un sistem de transport. A zis asta.
Spunea: „N-am nicio dovadă,
dar arată a ceva folosit la a transporta altceva.”
Pe baza a ce știu acum și nu știam atunci,
cred că a fost un exercițiu militar.
Chiar cred asta.
S-a tot întâmplat în istorie.
S-au făcut experimente pe oameni fără permisiunea lor.
Ar putea fi de vină Armata SUA pentru gogoloaie?
Și dacă da, de ce?
Ce ar avea de câștigat infectându-și cetățenii?
AU FOST GOGOLOAIELE REZULTATUL UNUI TEST MILITAR?
A venit vremea ca toți cei din Marină
să confrunte amenințarea războiului biologic, zis „RB”.
În 1943, SUA erau îngrijorate
de un potențial atac biologic din partea Germaniei sau Japoniei,
pentru că se temeau
că aceste țări își dezvoltau propriile arme.
Armele biologice pot fi folosite pentru a ataca soldații
în zone acoperite.
Așa că SUA au efectuat mai multe teste în aer liber.
Unele au avut loc la baze militare,
altele lansate asupra populației civile.
San Francisco, San Diego,
Honolulu, Panama City din Florida, Norfolk din Virginia...
Au avut loc peste 200 de teste.
Se fac exerciții „câștig-de-funcție” din anii ’50,
iar asta din motive de siguranță națională.
Au făcut-o în San Francisco pentru a afla
dacă Bay Area ar fi un loc bun pentru un atac biologic.
TESTE DE ATAC BIO ÎN ORAȘE ALE SUA
REALIZATE ÎN SAN FRANCISCO ÎN 1954 ȘI 1955
Operațiunea Seaspray avea echipamente de pulverizat
de pe barje, pe coasta San Francisco.
Au eliberat organisme de simulare, considerate a fi nepatogene.
Dar erau considerate și similare antraxului, de exemplu,
ca modalitate de a determina ce s-ar întâmpla dacă ar fi antrax.
Și ce au aflat a fost că, în condițiile meteorologice potrivite,
o proporție semnificativă a populației din San Francisco
ar fi fost expusă la aceste organisme dacă ar fi fost un atac biologic.
În perioada derulării Operațiunii Seaspray,
a apărut o sesizare
că vreo 11 persoane fuseseră infectate cu Serratia marcescens.
Pe atunci,
bacteria Serratia marcescens era considerată inofensivă pentru oameni.
Substanța roz, vâscoasă, se găsește în medii umede,
dar se știe acum că poate cauza anumite infecții,
pneumonie în unele cazuri.
De fapt, un individ a murit.
Dar a fost multă controversă cu privire la posibila conexiune
cu testele în aer liber.
Nu ezită să expună cetățenii dacă așa pot obține informații.
Revenind la Oakville, s-au făcut experimente pe localnici?
Cred că... e posibil.
Am decis ca Statele Unite ale Americii
să renunțe la utilizarea oricărei forme de armă biologică letală
care fie ucide, fie incapacitează.
Președintele Nixon a închis
programul de arme biologice al armatei în 1969.
Era o presiune internațională semnificativă și crescândă
pentru noi tratate care să interzică utilizarea armelor biologice și chimice.
SUA VOR RENUNȚA LA UTILIZAREA ARMELOR BIOLOGICE LETALE
Deci, în cazul Oakville,
dacă se făcea genul acesta de testare cu o potențială armă biologică,
era o încălcare a tratatelor internaționale.
GAZELE OTRĂVITOARE ȘI ASFIXIANTE, INTERZISE ÎN RĂZBOI
În al doilea rând, dacă cineva folosește arme biologice, e un atac ascuns.
Organismul nici nu e vizibil cu ochiul liber.
Nu are miros. Nu știi ce te lovește.
Cred că e foarte improbabil
să fi făcut guvernul așa ceva.
Așteptam să vină doctorul pentru a face niște teste
și îl întreb pe tata:
„Mai știi când ai apărut în Unsolved Mysteries?
Nu ne-ai zis niciodată răspunsul. Ce ai găsit în gogoloaiele acelea?”
A zis: „N-am apucat să termin și m-a frustrat tare.
Înainte să termin, cineva a venit și a luat mostra.”
Potrivit spuselor lui Mike, a mers la serviciu și a vrut să ia mostra,
iar aceasta lipsea.
A fost foarte tulburat,
pentru că lucra acolo de decenii și niciodată nu pierduse o mostră.
Și când și-a abordat supervizorul, spunând că mostra lipsea,
supervizorul l-a sfătuit să nu pună întrebări.
Tata a zis: „Au venit tipii în costume”. „Costume?” „Da”.
Nu știa dacă era guvernul, dar a zis „costume negre”.
Asta i-a spus recepționera, că oamenii în costume negre au luat-o.
Țin minte când se vorbea odată despre asta
în sufragerie, parcă la unchiul meu acasă,
și s-a enervat, pentru că nu apucase să termine,
deoarece ar fi fost o descoperire mare în cariera lui.
Registrele par să fi dispărut. Mostrele par să fi dispărut.
Din păcate, au murit cei responsabili de multe dintre lucrurile astea.
În general, avem acum doar o poveste transmisă oral.
Până la urmă, am consumat mostrele testându-le, până am rămas fără.
Nu aveam să identificăm vreodată substanța.
Gogoloaiele au căzut în 1994.
Și de atunci, originea lor se tot dezbate.
Dar, după toate teoriile și speculațiile,
un singur adevăr a reieșit.
Acela că unele mistere sunt menite să nu fie rezolvate.
Când am cercetat cazul iar,
am descoperit alte cazuri cu mărturii similare,
dar erau foarte puține detalii, pentru că nimeni nu s-a îmbolnăvit.
Așa că acolo... nu i-a păsat nimănui.
Cazul din Oakville a fost neobișnuit. Se numește „modelul brânzei elvețiene”.
Multe lucruri se adunaseră,
destule găuri erau aliniate pentru a strecura pe acolo glonțul magic,
care să ne dea o poveste neobișnuită, unică.
Un lucru foarte important pentru mine
a fost să spun lumii.
Am cercetat mult timp, am încercat să rezolv misterul,
pentru că, în realitatea mea, nu pică din cer gogoloaie.
Cred că ce a făcut Sunny e important, pentru că a ținut investigația în viață.
Păcat că nu a fost mai susținută, căci, dacă se vehicula mai mult,
descopeream mai multe.
Vrei să accepți că există o explicație logică,
dar și cea mai logică explicație științifică
tot trăsnită va fi.
Părerea mea e că gheața albastră e cauza acestei depozitări.
Trebuie să fie făcută de om.
La asta mă duce gândul, dar apoi: „Cu ce scop? De ce?”
Uite unde suntem acum cu COVID.
Știm foarte bine cum e să fii atacat de o boală înfricoșătoare,
să nu vrei nici să ieși din casă.
Nu vrei să faci nimic, pentru că ești îngrozit.
Oamenii ăștia erau îngroziți să iasă,
pentru că era mâzgă gelatinoasă peste tot și îi îmbolnăvea.
Cum abordezi situația?
Unii oameni pur și simplu nu au crezut,
pentru că nu au fost acolo.
Și e în regulă.
Eu știu că am fost acolo și am trăit-o.
Mama a trăit asta.
Mie îmi ajunge.
Ce avem aici e un apus frumos.
Pe mai târziu! La revedere!
Subtitrarea: Maria Andreea Crintea