‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫- לפני שנה‬ ‫בית החולים אונגסונג, גיונגסונג -‬
‫ריו סצ'ימוטו,‬ ‫בוגר אוניברסיטת טוקיו לאמנויות…‬
‫התנדבת?‬
‫כן.‬
‫לשרת את הוד מלכותו ואת האימפריה של יפן…‬
‫ולקבל תשלום טוב תוך כדי.‬
‫מה זה, אדוני?‬
‫זה נקרא "קאיטאי שינשו".‬
‫"קאיטאי שינשו"?‬
‫ספרים כאלה קיימים בגרמניה מאז 1722.‬
‫אף על פי שהם מפגרים מאחור,‬
‫אנחנו פועלים להעלאת‬ ‫הסטנדרטים הרפואיים של האימפריה‬
‫כאן בבית החולים אונגסונג‬ ‫באמצעות מגוון רחב של מחקרים וניסויים.‬
‫התפקיד שלך הוא לתעד אותם.‬
‫אז מה שאני אמור לצייר…‬
‫על איזה חלק נעבוד היום?‬
‫נמצא איתנו צייר חדש היום.‬
‫למה שלא נתחיל בקלילות ונפתח את הבטן?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אזמל.‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי.‬
‫בבקשה. אנא, חוסו עליי.‬
‫דוקטור! בבקשה!‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי!‬
‫סצ'ימוטו!‬
‫תחזור הנה מייד!‬
‫הייתי סתם צייר חסר פרוטה.‬ ‫-סצ'ימוטו!‬
‫הייתי זקוק לכסף,‬
‫ובחרתי בג'וסון בגלל השכר הגבוה, אבל…‬
‫אין צורך לבכות.‬
‫אתה תתרגל לזה בקרוב, בדיוק כמו כולם כאן.‬
‫ככה זה עם בני אדם.‬
‫אנחנו מסתגלים מהר לכל דבר.‬
‫בין אם זה כאב…‬
‫או אכזבה.‬
‫היי, נגמר הזמן. תזדרזי.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין כמיהה לייסורים -‬
‫- פרק 2: אימא-‬
‫למה נענית לבקשתו של אדם כזה?‬
‫לא הייתה סיבה שלא.‬
‫האיש הזה ימצא את הנעדרת.‬ ‫אנחנו נשיג מידע על סצ'ימוטו.‬
‫הוא אדם חצוף וחסר בושה.‬
‫אל תמהרי לשפוט מישהו מהר כל כך.‬
‫אני רואה לפי צורת הדיבור שלו,‬
‫ואיך שהוא מתייחס‬ ‫לבעיות של אחרים בקלות ראש.‬
‫אנחנו רק חוקרים עבורו.‬
‫הגענו להסכמה.‬
‫אנחנו רק צריכים לפעול לטובתנו ההדדית.‬
‫המקרה הזה…‬
‫יש לי תחושה רעה לגביו.‬
‫הייתה לי אותה הרגשה באי מנוול.‬
‫ונפצעת קשה אז.‬
‫זו תהיה הפעם האחרונה, צ'ה־אוק.‬
‫אחרי שזה ייגמר,‬
‫את צריכה לחזור הביתה.‬
‫מה עם אימא?‬
‫מציאת אימך היא גורלי והנטל שעליי לשאת.‬
‫אני לא יכול לתת לך לשאת בו עוד.‬
‫אבא.‬
‫את צריכה לחיות את חייך.‬
‫זו העבודה האחרונה שלנו יחד.‬
‫עד שפריחת הדובדבן תסתיים.‬
‫מה דעתך על החוקרים האלה?‬
‫את חושבת שהם מסוגלים לכך?‬
‫לפי מה שהם אמרו,‬
‫הם לא נראו לי חובבנים.‬
‫מי במשמרת הבאה?‬
‫שמעתי שקינושיטה.‬
‫הילד החדש?‬
‫הוא לא טוב.‬
‫קדימה.‬ ‫-כן, אדוני!‬
‫איך זה שאנחנו לא מוצאים אף רמז?‬
‫סרקתי את חנויות התה האהובות על מיונג־ג'ה,‬
‫המסעדות, הבוטיקים וחנויות הנעליים.‬ ‫אף אחד לא יודע איפה היא.‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫ביקרתי גם במשרד הריקשות שאליו היא הולכת,‬ ‫אבל אפילו הם לא ידעו.‬
‫אף אחד לא הסיע אותה או ראה אותה.‬
‫אלוהים, בלעה אותה האדמה?‬
‫היא נעלמה בלי להשאיר עקבות.‬
‫זה כאילו היא התאדתה.‬ ‫זהו זה. מיונג־ג'ה התאדתה.‬
‫אנשים משאירים עקבות‬ ‫בכל מקום שאליו הם הולכים.‬
‫פשוט לא מצאנו אותם.‬
‫דרך אגב, ככה הם באמת עוקבים אחרינו עכשיו?‬
‫הם חושבים שאנחנו מטומטמים?‬
‫זה המעקב הכי בולט שראיתי אי פעם.‬
‫זה די מטריד להעמיד פנים‬ ‫שאני לא מבחין בהם. בחיי!‬
‫לריב על סיר הלילה הזה?‬ ‫-הוא יצא מדעתו?‬
‫תענה לי! איזה צבע זה נראה לך?‬
‫טוב…‬
‫זה לבן.‬
‫ואיך קוראים לפורצלן לבן בג'וסון?‬
‫באקג'ה, אדוני.‬
‫אז…‬
‫מה זה?‬
‫תענה לי!‬
‫אני שואל אותך מה זה!‬
‫בוא נראה.‬
‫איך לנסח את זה?‬
‫זה עלוב מכדי להיקרא פורצלן משובח.‬
‫זה נראה לי כמו כלי חרס רגיל.‬
‫ובכל זאת, שילמתי 100 וון על זה.‬
‫אז מה?‬
‫כמה תיתן לי אם אמשכן את זה כאן?‬
‫יש לך ערבות בכתב?‬
‫גם קבלה תהיה בסדר.‬
‫אין לי אף אחת מהן.‬
‫שילמת 100 וון תמורת סיר לילה‬ ‫ששווה בקושי עשרה צ'ון,‬
‫ואין לך ערבות או קבלה?‬
‫ברור לי שרימו אותך.‬
‫זה עניין למשטרה הבולשת, לא לחנות משכון.‬
‫מאסטר ג'אנג.‬
‫תהיה איש טוב ופשוט קח את הסיר.‬
‫שמעתי שאישיקאווה יחרים את כל מה שיש לך.‬
‫מי אמר?‬
‫כולם בבונג'ונג כבר יודעים על זה.‬
‫ל"בית אוצר הזהב" יהיה מאסטר חדש.‬
‫אתה ממילא תפסיד הכול.‬ ‫מה זה עוד סיר לילה אחד בשבילך?‬
‫תראו את המנוול הזה…‬
‫על מה אתה מקשקש?‬
‫מה?‬
‫"המנוול הזה"?‬
‫תפסיק להפריע לי בעסקים ותסתלק.‬
‫אם תמשיך להתגרות במזלך, אולי תיפגע.‬
‫ותשתדל לא לדבר בשפת ג'וסון אם אתה יכול.‬
‫ההגייה שלך גרועה.‬
‫היא נוראה.‬
‫לעזאזל איתך!‬
‫אתה מת!‬
‫"בית אוצר הזהב" שייך לי, ג'אנג טה־סאנג,‬
‫וכך זה יישאר.‬
‫אז אם תגרום להפרעה בחנות שלי‬ ‫או אפילו תעז לחלום לשדוד אותי,‬
‫כדאי שתהיה מוכן‬
‫למות או להיות קרוב מאוד למוות.‬
‫קדימה! כואבת לי היד!‬
‫הזרוע שלי מתמוטטת. זה בטח בגלל הגיל שלי.‬
‫רואה? תראה…‬
‫היי.‬
‫כדאי שתלך.‬
‫זוז!‬ ‫-תתחפף!‬
‫פנו דרך!‬
‫בואו נלך.‬
‫מעתה והלאה, עלינו להישאר ערניים.‬
‫מה?‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-הוא מתכוון שעלינו למצוא את מיונג־ג'ה,‬
‫אחרת מנוולים כמוהו‬ ‫ימשיכו להגיע להטריד אותנו.‬
‫מה שמזכיר לי.‬
‫נמצא המקום האחרון שמיונג־ג'ה ביקרה בו.‬
‫מה?‬
‫מצאנו את נהג הריקשה‬ ‫שהסיע אותה לפני שבעה ימים.‬
‫מה? אין מצב! לא יכול להיות!‬
‫רדפתי אחרי כל נהג‬ ‫שעבד עבור היכל "ספרינג מון".‬
‫שאלתי וחקרתי הכול בעצמי!‬
‫הוא לא עובד עבור היכל "ספרינג מון".‬
‫אז מה?‬
‫אמרת שיכול להיות שהיא נהרגה.‬
‫אז חשבנו על מי שעשוי היה להרוג אותה,‬
‫ורק אדם אחד עלה בדעתנו.‬
‫איפה מר טקאשי?‬
‫הוא חלה וינוח שלושה עד ארבעה ימים.‬
‫גברת יוקיקו מאדה.‬
‫אז יוקיקו מאדה חשפה את מיונג־ג'ה?‬
‫היא נקראה לביתו של אישיקאווה בהתחלה,‬
‫ ועברה למקום אחר זמן קצר לאחר מכן.‬
‫לאן?‬
‫ביה"ח אונגסונג.‬
‫אונג… בית החולים אונגסונג?‬
‫אתה בטוח?‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי!‬
‫אתה בטוח שזה היה בית החולים אונגסונג?‬
‫כן! אני נשבע שזה היה בית החולים אונגסונג!‬
‫אני נשבע בחיי אימי ואבי!‬
‫זה היה בית החולים אונגסונג!‬ ‫אמרתי לך, לקחתי אותה לשם בעצמי!‬
‫היא נעלמה אחרי שהנהג‬ ‫הוריד אותה בבית החולים אונגסונג,‬
‫אז סביר להניח שהיא עדיין שם, אתה לא חושב?‬
‫אלוהים, לא. זה לא הגיוני.‬
‫מה לא הגיוני?‬
‫זה העניין לגבי בית החולים אונגסונג.‬
‫קשה להיכנס לשם‬
‫אלא אם כן אתה חייל יפני,‬ ‫שוטר או פקיד ממשל.‬
‫קורטיזנה מג'וסון לא תוכל לעבור בשעריו!‬
‫אתם לא יודע כמה הדוקה האבטחה שלהם‬ ‫בשער עם כל הבדיקות.‬
‫מה אם יוקיקו מאדה‬ ‫ביקשה כמה טובות וארגנה את זה?‬
‫למה שהיא תעשה את זה?‬
‫למה שהיא תיקח את המאהבת של בעלה‬ ‫לבית חולים ליפנים בלבד?‬
‫נוכל להיכנס לבית החולים כדי לפתור את זה.‬
‫אלוהים, מה קרה לך?‬
‫הרגע אמרתי שלנו,‬ ‫ילידי ג'וסון, אסור להיכנס לשם!‬
‫שמעתי שלמאסטר ג'אנג יש קשרים טובים.‬
‫לא מספיק טובים כדי להכניס אותנו?‬
‫אני מכיר כמה אנשים מג'וסון‬ ‫שיכולים לבקר בבית החולים.‬
‫אז נוכל להיכנס או לא?‬
‫את זה אצטרך לראות…‬
‫תשכח מזה.‬ ‫אם לא תוכל לעשות את זה, נמצא דרך.‬
‫את חסרת סבלנות, נכון?‬ ‫מי אמר שאני לא יכול לעשות את זה?‬
‫אני רק אומר, בואו נתכנן תוכנית.‬
‫עלינו להיות מוכנים לחלוטין בכל מה שנעשה.‬
‫את לא יודעת את זה?‬
‫יש לי משהו על הפנים?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תני את זה לשניים שבחוץ.‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫איך הם מעזים לפקפק בי?‬
‫אני אראה להם כמה אני פיקח וקפדן.‬
‫בשביל מה הכסף? מה אתה מתכנן הפעם?‬
‫מה את חושבת?‬
‫לעשות את הבלתי אפשרי, כמובן.‬
‫מה זה?‬ ‫-כסף.‬
‫זה כסף.‬
‫לא אכפת לי אם תשתמש בו למען תנועת העצמאות.‬
‫אני נותן לך אותו, אז תבזבז אותו כרצונך.‬
‫איזה מין תעלול זה?‬
‫תן לי את התעודה המזהה שלך.‬ ‫-התעודה המזהה שלי?‬
‫רק לכמה מאנשי ג'וסון בגיונגסונג‬ ‫מותר להיכנס לביה"ח אונגסונג,‬
‫והמשפחה שלך נמצאת ביניהם.‬
‫אני צודק?‬ ‫-למה אתה שואל?‬
‫אתה חולה?‬
‫לא. לא אני.‬
‫רגע.‬
‫אם זה קשור לאישיקאווה, אל תערב אותי בזה.‬
‫תחשוב על זה כעל הצלת חיי חברך.‬
‫אם אתה עדיין מחשיב אותי כחבר.‬
‫אם אתה לא חולה, אז מי כן?‬
‫אני צריך לדעת מי זה לפני שאשאיל לך אותה.‬
‫אל תשאל כל כך הרבה שאלות. זה לטובתך.‬
‫אתה כאן כדי לגנוב את הזהות שלי,‬ ‫ואתה דואג לי?‬
‫תעזור לי?‬
‫כמה נפלא זה יהיה‬ ‫אם תשתמש בתשוקה הזאת בשבילנו?‬
‫מצטער, אבל אני לא חולם בהקיץ‬ ‫על משהו כמו עצמאות.‬
‫איך אוכל להעז לקחת בחזרה‬ ‫משהו שגם המלך לא הצליח להגן עליו?‬
‫כל מה שאני רוצה בזמנים סוערים אלה‬
‫זה להתאמץ בעקשנות המרבית‬
‫כדי להישאר חי ובטוח יום אחר יום.‬
‫אז…‬
‫תעשה את זה בשבילי?‬
‫תחזיר אותה שלמה.‬
‫בסדר.‬
‫אז איך היה?‬
‫החוקרים כבר הגיעו?‬
‫הנה הם.‬
‫גם זה יפה.‬
‫יפה כל כך.‬
‫בוא נזוז.‬ ‫-מה?‬
‫אין לנו את כל היום.‬
‫כן, כדאי שנזוז.‬
‫תיכנסו בבקשה.‬
‫זה מנומס לעזור לגברת להיכנס למכונית.‬
‫אין צורך.‬
‫בואו נזוז.‬
‫תעודות.‬
‫זה המאסטר שלי.‬
‫אתה מכיר את "חברת בוגאנג", נכון?‬
‫הוא הבן הבכור של המשפחה.‬
‫הם איתך?‬
‫אלה ארוסתו של המאסטר ואביה.‬
‫כמעט הגיע הזמן לתור שלנו.‬
‫תמהר, בבקשה.‬
‫ד"ר טקאהאשי ממש שונא‬ ‫שאנשים מאחרים לפגישות.‬
‫ג'וסוני ארור…‬
‫היי, תנו להם לעבור.‬
‫תודה!‬
‫רק רגע!‬
‫שכחת את זה.‬
‫טיפש שכמוני! בכל אופן…‬
‫תודה, אדוני.‬
‫ביה"ח אונגסונג?‬
‫כן, המפקד. הוא הרגע נכנס עם כמה אנשים.‬
‫להגיד לו להישאר ולשמור?‬
‫- חדר רשומות -‬
‫באתי אל ד"ר טקאהאשי.‬
‫ד"ר טקאהאשי?‬
‫ד"ר טקאהאשי הוא רופא המשפחה שלנו.‬
‫אבל הוא יהיה מחוץ למשרד היום.‬
‫הוא משחק טניס רך‬ ‫בכל יום חמישי אחר הצהריים.‬
‫עוד יותר טוב.‬
‫ד"ר טקאהאשי לא נמצא במשרד אחר הצהריים.‬
‫אבל קבעתי תור אליו היום.‬
‫תוכלי לבדוק פעם נוספת?‬
‫חכה רגע, בבקשה.‬ ‫-בטח.‬
‫הבטן שלי!‬
‫מה קרה?‬
‫אתה בסדר?‬
‫איפה כואב לך?‬
‫הבטן שלי!‬
‫היי, גאפ־פיונג!‬
‫גאפ־פיונג!‬
‫אתה בסדר?‬
‫גאפ־פיונג!‬
‫זה יוצא לי מהישבן!‬ ‫-מה יוצא לך מהישבן?‬
‫זה כואב!‬
‫מה יוצא החוצה?‬
‫זה יוצא!‬ ‫-באמת?‬
‫תחזיק מעמד!‬
‫יש פה רופאים? רופא!‬
‫רופא!‬
‫תחזיק מעמד!‬
‫אקיקו…‬
‫מי את?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אני…‬
‫הלכתי קצת לאיבוד.‬
‫אם הלכת לאיבוד, למה דפדפת ברשומות?‬
‫חברה שלי שוהה בבית החולים הזה,‬
‫אבל אני לא מצליחה למצוא אותה.‬
‫אני רואה שאתה מג'וסון.‬
‫בוא לא נעשה סצנה.‬
‫אני אלך בשקט.‬
‫זה בסדר?‬
‫למה את פה?‬
‫קודם תגידי מי את.‬
‫היא אמרה לך לא לעשות סצנה.‬
‫אתה… ממנצ'וריה?‬
‫מי אתה?‬
‫הרופא יגיע בקרוב. תחזיק מעמד.‬
‫אני חושב שהרופא כאן. הוא כאן!‬
‫זה אמור להקל את הכאב שלו בינתיים.‬
‫תורידו את הז'קט!‬ ‫-כן, דוקטור.‬
‫רגע, לא!‬
‫לא!‬
‫תפסיקו.‬
‫לא!‬
‫בבקשה, אל תהרגו אותי! בבקשה!‬
‫מאסטר, בבקשה.‬
‫בבקשה, מאסטר…‬
‫בואו נזדרז!‬ ‫-כן, דוקטור!‬
‫אתה תרגיש טוב יותר בקרוב.‬
‫לא!‬
‫גאפ־פיונג!‬ ‫-לא…‬
‫היי, אתה! בוא הנה!‬
‫בואו לא נעשה את זה!‬
‫בוא לפה!‬
‫חכו רגע! רק שנייה…‬
‫מה?‬ ‫-הכאב נעלם פתאום.‬
‫באמת?‬
‫איך זה יכול להיות? הכאב שלי נעלם לגמרי!‬
‫מה זה היה?‬
‫זה לא כואב יותר, דוקטור!‬
‫זה מדהים!‬
‫תודה, אדוני. אתה באמת רופא מוכשר!‬
‫מרתק.‬
‫התכוונת לתת להם לתת לי את הזריקה הזאת?‬
‫זה לא קרה.‬
‫מה זה היה?‬
‫מה קורה פה? שמעתם את זה?‬
‫בבקשה, אל תיבהלו!‬
‫הבסיס הצבאי הסמוך‬ ‫בטח עורך אימון מטרה נוסף.‬
‫זה מוזר. הרעש הגיע מתחת לבניין.‬
‫בואו נזוז בינתיים.‬
‫בואו אחריי.‬
‫למה פתחתם באש?‬ ‫-לא תפסנו את זה.‬
‫שניים הותקפו לפני שהתקרבנו לדלת.‬
‫רב"ט אחד עדיין בחיים, המפקד!‬
‫בבקשה, תעזרו לי!‬
‫בבקשה, תעזרו…‬
‫מה נעשה?‬
‫אני אלך להציל את הרב"ט!‬
‫אל תזוז. שאף אחד לא יזוז!‬
‫תן לי להציל אותו, המפקד!‬
‫שקט.‬
‫אל תניפו אצבע!‬
‫הניסוי הזה חשוב לנו מאוד.‬
‫מובן?‬
‫קולונל קאטו. שם…‬
‫מה הדבר הזה?‬
‫תצילו אותי!‬
‫בבקשה…‬
‫הצילו, בבקשה!‬
‫תעזרו לי!‬
‫בבקשה…‬
‫תעצור!‬
‫לא! תעצור מייד!‬
‫היא אלה.‬
‫אלה נולדה!‬
‫היי, מה אתם עושים פה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫נישן כאן הלילה.‬
‫מה?‬
‫מה איתנו? גם אנחנו?‬
‫אתם רק תפריעו, אז אני מציעה שתלכו.‬
‫לפחות תספרו לנו מה קורה.‬
‫יש מחלקה צבאית מאחור.‬
‫משהו חשוד מאוד קורה במרתף.‬
‫אומרים שאנשי ג'וסון‬ ‫מכלא סאודמון נשלחים לשם,‬
‫אבל מסתבר שאף אחד מהם‬
‫לא חזר.‬
‫גם מיונג־ג'ה שם?‬
‫אנחנו מתכננים לגלות את זה.‬
‫מה…‬
‫איפה השגתם את המידע הזה?‬
‫משהו מתרחש כרגע במחלקה הצבאית.‬
‫למה שלא תחזרו ביום אחר?‬
‫אין לנו זמן לזה.‬
‫אתה תוביל. אנחנו נטפל בכל השאר.‬
‫רגע, פשוט…‬
‫מה…‬
‫מה בדיוק קורה עכשיו?‬
‫מה השרת הזה יכול היה להגיד לכם ש…‬
‫אחי הצעיר הועבר לכאן‬ ‫מכלא סאודמון לפני שנה.‬
‫הוא הועבר לכאן בגלל חום גבוה,‬ ‫אבל איבדתי איתו קשר מאז.‬
‫חיפשתי אותו,‬ ‫אבל הוא אפילו לא הופיע ברשומות.‬
‫אוי ואבוי. אז התגנבת לכאן כדי למצוא אותו.‬
‫למה שנאמין לך? אתה זר גמור.‬
‫מה זה?‬
‫זה הסימן של האגודה הפטריוטית.‬
‫זו אחת מקבוצות העצמאות.‬
‫כדאי שתחזור קודם.‬
‫נבדוק אם מיונג־ג'ה באמת כאן‬ ‫ונשלח לך הודעה.‬
‫אבל…‬
‫אני מוכנה.‬
‫בואו אחריי.‬
‫היי, חכי.‬
‫כן. תודה על הבגדים.‬
‫את יודעת שלא לזה התכוונתי.‬
‫יש לך עוד משהו לומר?‬
‫מה קרה?‬
‫תגיד את זה.‬
‫טוב,‬
‫אני פשוט…‬
‫אני פשוט חושב שהתוכנית הזאת פזיזה מדי,‬ ‫אז אני אומר‬
‫שאנחנו צריכים לחשוב על תוכנית בטוחה יותר.‬
‫"עד שפריחת הדובדבן תסתיים."‬
‫ברגע שפריחת הדובדבן מתחילה,‬ ‫הפרחים מגיעים לפריחה מלאה במהירות,‬
‫ואז הם מתחילים ליפול‬ ‫בדיוק כשחושבים שכולם פרחו.‬
‫אז אין לנו זמן או סיבה לדחייה.‬
‫בכל זאת, להישאר כאן לא היה חלק מהתוכנית.‬
‫אתה מתאים את העקרונות שלך לסיטואציה.‬
‫זה רק שינוי קל בתוכנית. מה הסיפור הגדול?‬
‫לזה אתה קורא גמישות, לא?‬
‫אנחנו נעשה את העבודה שלנו.‬
‫תעשה את שלך ותברר לגבי סצ'ימוטו.‬
‫בסדר?‬
‫צ'ה־אוק.‬
‫אני באה.‬
‫ואו, שניהם בהחלט נוקטים יוזמה.‬ ‫נכון, מאסטר ג'אנג?‬
‫היי, אתם!‬
‫האזור הזה הוא מחוץ לתחום לזרים!‬
‫מי אתם?‬
‫אני מתנצל!‬
‫רק חיפשנו את השירותים.‬
‫בוא נלך, מאסטר.‬
‫רק רגע!‬
‫הנה אתה.‬
‫בדקתי, וד"ר טקאהאשי אכן מחוץ למשרד היום.‬
‫באמת?‬
‫כנראה הייתה אי הבנה.‬
‫אוי ואבוי…‬
‫הוא מבקר?‬
‫כן, הוא מטופל חוץ של ד"ר טקאהאשי.‬
‫אתה חייב ללכת, עכשיו.‬
‫זה מקרה חירום.‬
‫כל המבקרים ומטופלי החוץ עם תורים‬ ‫חייבים לעזוב את המקום.‬
‫למה הצבא כאן?‬ ‫-אני חוזר.‬
‫מה קורה פה?‬
‫כל המבקרים ומטופלי החוץ עם תור‬ ‫חייבים לעזוב את המקום!‬
‫בבקשה, צאו מהבניין, כולם.‬
‫קולונל קאטו. בבקשה, תן את הפקודה.‬
‫דלת המעבדה עלולה להישבר בכל רגע!‬
‫המפקד!‬
‫נעביר את זה לשלב הרביעי.‬
‫הכינו את החנקן.‬
‫כן, המפקד!‬
‫חנקן! תביאו את החנקן!‬
‫כן, המפקד!‬
‫אין מה לדאוג.‬
‫אנחנו מעבירים אותך למקום שמתאים יותר לאלה.‬
‫מה זה היה?‬
‫אני בטוח שהם יהיו בסדר.‬
‫הם אמורים להיות מומחים.‬
‫ברגע שהם יאשרו שמיונג־ג'ה בפנים,‬ ‫הם יצאו משם.‬
‫לגבי שני אלה…‬ ‫-כן.‬
‫נראה שהם מתייחסים לעבודתם‬ ‫ברצינות כמוני, נכון?‬
‫- אין כניסה -‬
‫יש תנועה?‬
‫לא, המפקד. נראה שזה במצב של שינה עמוקה.‬
‫מה כל זה, המפקד?‬
‫נראה שאלה מין נבגים.‬
‫זה אנתרקס.‬
‫זה מגן על עצמו אפילו בשנתו.‬
‫סיימנו להזיז את זה, אדוני.‬
‫תסגרו את הדלת.‬
‫תעברו לשלב הרביעי.‬
‫אל תפסיקו להזריק חנקן בזמן ההובלה.‬
‫הימנעו ממגע עם הנבגים באוויר.‬
‫בואו נהיה זהירים.‬
‫כן, המפקד!‬
‫תתחילו לזוז!‬
‫- חנקן - גז דחוס -‬
‫אני מניחה שזה שלג.‬
‫הוא נמס במהירות.‬
‫הצילו!‬
‫נפלא.‬
‫אמרת שהחיילים היפנים מטופלים כאן, לא?‬
‫רוב המטופלים שוהים בקומה השנייה והשלישית.‬
‫בקומה הראשונה יש משרדים,‬ ‫חדרי תקשורת ומשרדי קישור.‬
‫זה דומה יותר למתקן צבאי מאשר לבי"ח.‬
‫האבטחה כל כך הדוקה שאסור לי להתקרב לשם.‬
‫אני מגיע רק פעם ביומיים‬ ‫כדי לנקות את המחלקות.‬
‫למה מגדל השמירה המזרחי ריק?‬
‫אדם נפל אל מותו פעם כי הוא היה חלש מדי.‬
‫היו דיבורים על שיפוץ, אבל הוא הוזנח מאז.‬
‫תוכלי להגיע למגדל הזה?‬
‫זה לא יהיה קל,‬
‫אבל אני אצליח.‬
‫אני אחזור.‬ ‫-רגע.‬
‫היי.‬
‫לאן היא נעלמה?‬
‫מהר!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫מה לעשות, המפקד?‬ ‫-תתכוננו לזוז!‬
‫כן, המפקד!‬ ‫-זוזו!‬
‫זוזו!‬
‫מהר!‬
‫-קדימה!‬
‫תתכוננו לתזוזה.‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫למרתף!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫זוזו! מהר!‬
‫אתה עדיין כאן?‬
‫דבר איתי. מה עכשיו?‬
‫אני לא מבין למה.‬
‫למה מה?‬
‫למה זה מטריד אותי כל כך.‬
‫מה מטריד אותך?‬
‫תראי באיזה בלגן אני נמצא.‬
‫אישיקאווה מחזיק את חיי בידיו.‬
‫אם לא אמצא את מיונג־ג'ה,‬ ‫כל ההון שלי יוחרם,‬
‫וייתכן שאפילו יגררו אותי למלחמה.‬
‫יתר על כן,‬ ‫צבועים ונשרים חגים מעל החנות הזאת,‬
‫להוטים לנגוס בכל מה שהם יכולים.‬
‫אז למה אני כל כך…‬
‫מוטרד בגללה?‬
‫אתה מתכוון לחוקרת?‬
‫מי?‬
‫האישה שהרגע הזכרת.‬
‫"אישה"?‬
‫באמת אמרתי את זה?‬
‫כמה חבל.‬
‫אומרים שאין תרופה למחלת האהבה.‬
‫ואו, מחלת אהבה? היזהרי בדברייך!‬
‫אני ג'אנג טה־סאנג.‬
‫כל הבנות היפות בעיר לא הזיזו לי.‬
‫הגבר הכי חתיך בבוקצ'ון!‬ ‫האיש מספר אחת בנמצ'ון!‬
‫מה שמוכיח שאתה חולה אהבה.‬
‫הרמת את האף אל מול כל היפהפיות האלה,‬
‫ותראה אותך עכשיו.‬
‫מכל הבנות, החוקרת שבתה את ליבך.‬
‫לא, זה ממש לא ככה.‬
‫אז מה העניין?‬
‫את יודעת…‬
‫טוב, הומניזם?‬
‫הומניזם?‬
‫כן, הומניזם.‬
‫אהבה לאנושות.‬
‫אני דואג ומהורהר‬ ‫רק בגלל אהבתי למין האנושי.‬
‫הבנת?‬
‫אז אין צורך לדאוג.‬
‫הייתי צריך לגרור אותה משם.‬
‫לא הייתי צריך להשאיר אותה‬ ‫ככה בבית החולים, נכון?‬
‫אם יש לך זמן, תמצא את סצ'ימוטו.‬
‫לעמוד שם ולדאוג לא ישנה דבר.‬
‫תהיה הגבר שאתה‬ ‫ותראה לנו איך אתה עושה דברים בדרך שלך!‬
‫תתרום את חלקך, זה מה שאני אומרת.‬
‫את חושבת?‬
‫את צודקת.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני הולך לתרום את חלקי בדרך שלי.‬
‫מה הקטע?‬
‫אני מסרב להמשיך להסיע אותך.‬
‫טוב. בסדר גמור. פשוט תכתוב את הדבר הבא.‬
‫סצ'ימוטו. זכר יפני באמצע שנות ה־30 לחייו.‬
‫תכתוב.‬
‫צייר מקצועי.‬
‫תבקש מהנציב אישיקאווה לחפש אדם כזה‬
‫בקרב תושבי גיונגסונג.‬
‫זה חיוני כדי למצוא את מיונג־ג'ה,‬ ‫אז הוא צריך להיות יסודי, הבנת?‬
‫כן.‬ ‫-טוב!‬
‫תיהנו.‬
‫את מי אתה מצייר?‬
‫אני מתנצלת.‬
‫האישה בציור נראית כאילו היא מג'וסון.‬
‫איך את יודעת?‬
‫הפרדת השיער שלה.‬
‫באמת?‬
‫אתה מצייר ממש טוב.‬
‫אני מניחה שאתה צייר?‬
‫מבזק חדשות!‬ ‫בית החולים אונגסונג ייסגר לזמן בלתי מוגבל!‬
‫בית החולים אונגסונג נסגר‬ ‫עקב זיהום לא ידוע!‬
‫צ'וי צדק.‬ ‫-מבזק חדשות!‬
‫מדובר במה שקרה אתמול.‬ ‫-מבזק חדשות!‬
‫הוא יהיה סגור לזמן בלתי מוגבל!‬ ‫-מבזק חדשות!‬
‫זה זיהום לא ידוע!‬
‫- בית החולים אונגסונג‬ ‫נסגר לזמן בלתי מוגבל -‬
‫תרדו מייד!‬
‫מהר! תזיזו את הרגליים!‬
‫מהר יותר!‬
‫תבנו את המחסומים.‬
‫אמרתי, מהר יותר!‬
‫תרדו! תזיזו אותם מהר!‬
‫- סגור -‬
‫מהר יותר!‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫בית החולים מוקף בחיילים?‬
‫אף אחד לא יכול להיכנס מבחוץ,‬ ‫ואף אחד לא יכול לצאת מבפנים.‬
‫היו להם מקלעים. זה נראה די רציני, אדוני.‬
‫עוד לא שמעת מהחוקרים?‬
‫אני חושבת שהם לא הצליחו לצאת מבית החולים.‬
‫מאסטר ג'אנג. לאן אתה הולך?‬
‫אתה רוצה שאתלווה אליך?‬
‫לך אחריו כבר.‬
‫טוב. התכוונתי ללכת.‬
‫בדקתי, וד"ר טקאהאשי אכן מחוץ למשרד היום.‬
‫מה מביא אותך לכאן?‬
‫- מצאנו את מיונג־ג'ה -‬
‫מה עם מי שנתן לך את זה?‬
‫הם עדיין בפנים.‬
‫הצלחתי להימלט‬
‫לפני שבית החולים נסגר לגמרי,‬
‫בדיוק עם הזריחה.‬
‫האנשים האלה בטוחים?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה נכון שמחלה מדבקת התפשטה שם?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בבקשה, תגידי לי את האמת.‬
‫מה קורה שם עכשיו?‬
‫גם אני לא יודעת!‬
‫אתמול בלילה…‬
‫כל כך הרבה אנשים מתו בבית החולים.‬
‫אינספור אנשים קיפחו את חייהם.‬
‫אני לא יודעת למה.‬
‫ואין סיכוי שאוכל לגלות.‬
‫למה את?‬
‫למה הבאת לי את הפתק הזה? תעני לי.‬
‫דברים נוראיים מתרחשים‬ ‫בבית החולים אונגסונג כרגע.‬
‫אנשים מתים בקצב מטורף,‬ ‫אבל אנחנו לא יודעים למה.‬
‫חבריי ניסו לגלות את האמת מספר פעמים…‬
‫אבל אף אחד לא חזר.‬
‫הפעם, כנראה, לא תהיה יוצאת מן הכלל.‬
‫- מצאנו את מיונג־ג'ה -‬
‫מר גו.‬ ‫-כן, אני מקשיב.‬
‫אני חושש שאצטרך להיכנס לשם בעצמי.‬
‫להיכנס לאן?‬
‫לביה"ח אונגסונג.‬
‫מאסטר ג'אנג!‬
‫מאסטר.‬ ‫-מאסטר?‬
‫תכין הכול.‬
‫אני נכנס.‬
‫Stuck in my head‬
‫I've been searching‬ ‫for the reason‬
‫Nameless longing‬
‫I've been waitin' for you‬ ‫for so long‬
‫But got no direction‬ ‫No matter I wanna reach you‬
‫Another way you running‬ ‫Goin' on and on‬
‫But need a way to get to you‬
‫You‬
‫You know I'm so stuck with you‬
‫No, oh, oh, oh‬
‫You‬
‫Baby, I don't care at all‬
‫You'll never know‬ ‫What I could do‬
‫You'll never know‬ ‫What we could have been‬
‫For you‬ ‫No, oh, oh, oh, oh‬
‫Do you know‬ ‫Oh, no‬
‫All the way I found you here‬
‫Oh, I'll be right back for you‬
‫Oh, no‬
‫All the way I found you here‬
‫Oh, I'll be right back for you‬ ‫Oh, no‬
‫Chasing the lights‬ ‫Even don't know where I'm going‬
‫Losing my sight‬
‫Hope you know that‬ ‫What I'm lookin' for‬
‫But got no direction‬ ‫No matter I wanna reach you‬
‫Another way you running‬ ‫Goin' on and on‬
‫But need a way to get to you‬
‫Ride on a paper plane‬
‫Sandcastles on a seaside‬
‫Don't scare me at all‬
‫If I can get on with you forever‬
‫Just wanna be there‬ ‫With you forever‬
‫How beauty miserable us‬
‫Let me keep on‬
‫Know, what I could do‬
‫You'll never know‬ ‫What we could have been‬
‫For you‬ ‫No, oh, oh, oh, oh‬
‫Do you know‬ ‫Oh, no‬
‫All the way I found you here‬
‫Oh, I'll be right back for you‬ ‫Oh, no‬
‫All the way I found you here‬
‫Oh, I'll be right back for you‬ ‫Oh, no‬
‫Lead me to the way towards you‬
‫I've been waitin' for so long‬ ‫I'm ready to run to you‬
‫Reason for another reason‬
‫Now I'm so sick of waiting‬
‫Voices in my head‬
‫Mess around in my mind‬
‫Know, what I could do‬
‫You'll never know‬ ‫What we could have been‬
‫For you‬ ‫No, oh, oh, oh, oh‬
‫Do you know‬ ‫Oh, no‬
‫You'll never know‬ ‫What I could do‬
‫You'll never know‬ ‫What we could have been‬
‫For you‬ ‫No, oh, oh, oh, oh‬
‫Do you know‬ ‫Oh, no‬
‫All the way I found you here‬
‫Oh, I'll be right back for you‬ ‫Oh, no‬
‫All the way I found you here‬
‫Oh, I'll be right back for you‬ ‫Oh, no‬
‫Hope you know that‬
‫So long, so long‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬