‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫מישהו נפגע?‬
‫איבדנו שלושה חיילים‬ ‫וארבעה חברים במחלקה לבקרת מחלות.‬
‫מייג'ור אחד נפצע קשה.‬
‫רוב הנבדקים בג'וסון מתים.‬
‫זה היה יפה?‬
‫איך זה זז?‬
‫כמה מהיר זה היה?‬
‫תגיד לי.‬
‫תגיד לי כמה מושלם זה היה.‬
‫- שש שעות קודם לכן -‬
‫תסלח לי, מייג'ור.‬
‫מזמן לא ראיתי את הנבגים הצפים.‬
‫הצילו!‬
‫שמישהו יעזור לי!‬
‫אורות!‬
‫מהר! עכשיו!‬
‫למטרה!‬
‫אתה רואה משהו?‬
‫לא, המפקד. אני לא רואה כלום.‬
‫תעזרו לי.‬
‫בבקשה, שמישהו יעזור לי!‬
‫תעזרו לי!‬
‫אני לא רוצה למות.‬
‫בבקשה. בבקשה, תעזרו לי.‬
‫תסגור את הדלת.‬
‫תסגור את הדלת. עכשיו!‬
‫אל תעצור!‬
‫תסגור אותה מייד.‬
‫אמרתי לך לסגור את הדלת. מהר!‬
‫בבקשה, תעזרו לי!‬
‫בבקשה! תעזרו לי! המפקד!‬
‫תסגור את הדלת. תעשה את זה עכשיו.‬
‫אני לא רוצה למות. בבקשה, תעזור לי!‬
‫תעזור לי, מייג'ור אנדו!‬
‫תעזוב.‬ ‫-לא!‬
‫אני לא אעזוב!‬
‫הדלת לא נסגרת!‬ ‫-לא!‬
‫היא לא נסגרת בגללך.‬
‫תעזוב!‬
‫מייג'ור אנדו!‬
‫מניאק!‬
‫תענה לי.‬
‫האם הניסוי שלנו‬
‫הצליח?‬
‫בבקשה…‬
‫תשמיד את זה.‬
‫מה שיצרת…‬
‫זה אסון.‬
‫לפני שיהיה מאוחר מדי,‬
‫בבקשה, תשמיד…‬
‫את היצור הזה.‬
‫אסון, אתה אומר?‬
‫אני מבין.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין אובססיה להתמדה -‬
‫- פרק 3: אות -‬
‫התה ריחני מאוד.‬
‫הכול בזכותך, מר ג'אנג.‬
‫טקסי התה שלי נהיו מהנים פי שניים‬
‫הודות לספלים האלגנטיים שהשגת לי.‬
‫ההגייה שלך של שפת ג'וסון‬ ‫הפכה להרבה יותר טבעית.‬
‫גם זה הודות לך ולמורה הנהדרת שהכרת לי.‬
‫שמעתי שבית החולים אונגסונג נסגר.‬
‫שמעת משהו?‬
‫טוב,‬
‫שמעתי בדרך אגב‬
‫שזיהום לא ידוע התפשט שם.‬
‫פשוט מאז איבדתי קשר עם חברה שאושפזה שם.‬
‫אם את מכירה מישהו בפנים,‬ ‫קיוויתי שתוכלי לשאול‬
‫מה המצב שם ומתי המקום עשוי להיפתח שוב.‬
‫זה בגלל הבחורה ששמה מיונג־ג'ה?‬
‫אם כן, עדיף לא לחפש אותה.‬
‫יש פתגם בג'וסון שאומר,‬ ‫"אדם טובע יאחז בקש".‬
‫זה אומר שאדם נואש ייאחז בכל דבר,‬ ‫לא משנה כמה טריוויאלי.‬
‫אני האיש הטובע, ליידי מאדה.‬
‫אתה מסוגל להתעלם מהאיומים של בעלי, נכון?‬
‫אם אלה היו סתם איומים, הייתי עושה זאת.‬
‫אך אני חושב שהוא רציני הפעם.‬
‫אז?‬
‫גם אני מתכוון להתייחס לזה ברצינות,‬
‫כדי שאוכל לשרוד.‬
‫אתה לא יכול להיכנס‬ ‫לבית החולים אונגסונג כרגע,‬
‫אבל גם אם תוכל, לא תמצא את מה שאתה מחפש.‬
‫אז כדאי שתחפש דרך אחרת, מר ג'אנג.‬
‫אני מייעצת לך כחברה.‬
‫אני צריך את השרטוטים לבית החולים.‬ ‫יש לך קשרים במשרד המושל הכללי.‬
‫תביא לי את השרטוטים המפורטים ביותר.‬
‫מה הטעם להשיג את השרטוטים‬ ‫אם אין לנו דרך להיכנס?‬
‫בית החולים סגור.‬
‫כל הזרים, ואפילו הספקים, סורבו כניסה.‬
‫אין שום דרך לחמוק פנימה.‬
‫תביא לי אותם לפני שהיום ייגמר.‬
‫אומרים שזה זיהום.‬
‫אלוהים יודע איזו מחלה זו עלולה להיות.‬ ‫כולנו עלולים להתפגר.‬
‫אז אני איכנס לבד. בסדר?‬
‫מה אם זה שקר?‬
‫מה אם החוקרת הזאת שיקרה כדי להציל את עצמה?‬
‫זה ייתכן, לא?‬
‫בית החולים סגור.‬ ‫אין דרך החוצה והזיהום מתפשט.‬
‫יכול להיות שהיא משקרת‬ ‫לגבי מציאת מיונג־ג'ה כדי להציל את עצמה!‬
‫אתה באמת חושב כך?‬
‫תחשוב על זה.‬
‫איך היא יכולה להיות בבית חולים‬ ‫ששמור לפקידים יפנים בכירים?‬
‫אין מצב שהיא שם!‬
‫אתערב על כל ההון שלי ששווה 380 וון.‬
‫איך אתה יכול להיות כל כך חסר מזל?‬
‫מה?‬
‫כל קלף שאתה שולף יוצא מחורבן.‬ ‫כל הימור שלך מסתיים בהפסד.‬
‫בכל פעם שאתה מהמר,‬ ‫אתה מרוקן את הכיסים שלך לגמרי.‬
‫היי, מתי זה קרה לי?‬
‫מיונג־ג'ה נמצאת בפנים.‬
‫ליידי מאדה הרגע אישרה לי את זה.‬
‫אשתו של אישיקאווה?‬
‫האישה הזאת סיפרה לך שמיונג־ג'ה נמצאת שם?‬
‫באמת?‬
‫האישה הזו אמרה את זה? באמת?‬
‫אני איכנס לבית החולים אונגסונג‬ ‫עד עשר בערב.‬
‫בבקשה, תיערכו בהתאם.‬
‫- מצאנו את מיונג־ג'ה -‬
‫תשלח אות עד עשר בערב‬
‫לאגף המזרחי של בית החולים אונגסונג.‬
‫כל אות שניתן לזהות יספיק, כמו עשן או להבה.‬
‫לא תמצא את מה שאתה מחפש.‬
‫בבקשה, תמצא דרך‬
‫להוציא אותם.‬
‫כדאי שתחפש דרך אחרת, מר ג'אנג.‬
‫אז מה ג'אנג טה־סאנג זומם?‬
‫הוא עבר בין מקומות בעיר במשך כל הבוקר.‬
‫אבל…‬
‫אבל מה?‬
‫המסלול שלו היה קצת מוזר.‬
‫מהג'ונג?‬
‫ניצחתי!‬
‫כן, המפקד.‬
‫הוא שיחק מהג'ונג במשך שעה‬ ‫בחנות הכלבו של ואנג הסיני.‬
‫- זיקוקים -‬
‫הסיבוב הבא כפול.‬
‫אתה מסכים?‬
‫בטח!‬
‫ואז?‬
‫הוא נסע בריקשה‬ ‫ברחובות בונג'ונג במשך 30 דקות.‬
‫הוא פשוט נסע ברחובות?‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫ובסוף, הוא הלך…‬
‫חנות חייטים?‬
‫כן, המפקד. נראה שהוא קנה חליפה חדשה.‬
‫אני רוצה חליפה בסגנון נועז ופופולרי.‬
‫כן, אדוני.‬
‫צמר טהור מתוצרת אמריקאית‬ ‫הגיע מטוקיו בחודש שעבר.‬
‫אני חושב שתעדיף‬ ‫את אפשרות הבד השנייה הרבה יותר, אדוני.‬
‫זה נשלח מ"בר מונלייט" אתמול בלילה.‬
‫באתי לניקיון אחר הצהריים.‬
‫תיכנס.‬
‫כן, אדוני.‬
‫- חומרי ניקוי -‬
‫מסרת את הפתק?‬
‫העברתי אותו למישהי אמינה.‬
‫הוא כבר אמור להיות ב"בית אוצר הזהב".‬
‫דרך אגב,‬
‫אתם בטוחים שמיונג־ג'ה נמצאת כאן?‬
‫ככה זה נראה.‬
‫למעשה, אתמול בלילה…‬
‫אל תירה בו.‬
‫הוא בצד שלנו.‬
‫מה?‬
‫אבל זה חייל יפני…‬
‫לא, אני לא!‬
‫אני מג'וסון.‬
‫אני באמת מג'וסון.‬
‫בואי נעיף מבט.‬
‫זה במצב טוב.‬
‫אבל זה די ישן.‬
‫זה היה מקור ההכנסה של משפחתי‬ ‫בעשר השנים האחרונות.‬
‫כך שלחתי את הבכור שלי ללמוד לרפואה.‬
‫הכי הרבה שאוכל לתת לך זה 90 וון.‬
‫בכל זאת תמשכני את זה?‬
‫אני לא צריכה את הכסף.‬
‫במקום זאת,‬
‫תוכלי למצוא את הבן שלי, בבקשה?‬
‫שמעתי שהוא פונה מבונגרים אחרי שנפצע בקרב.‬
‫אבל איבדתי איתו את הקשר.‬
‫גויסתי בזמן שלמדתי‬ ‫בבית הספר לרפואה בגיונגסונג.‬
‫בבונגרים, סין, נפצעתי בקרב‬
‫ונשלחתי לכאן, לבית החולים אונגסונג.‬
‫לאחר ההחלמה, שובצתי למחלקה לבקרת מחלות.‬
‫בקרת מחלות?‬
‫נראה שגם בבית החולים הזה‬ ‫יש מעבדת ניסויים בבני אדם מתחת לאדמה.‬
‫ראיתי אינספור אנשי ג'וסון מאבדים את חייהם…‬
‫במו עיניי אתמול בלילה.‬
‫מה שקרה אתמול בלילה…‬
‫היה בגלל אנתרקס.‬
‫הייתי עד למשהו כזה בבונגרים.‬
‫כפר שלם הושמד על ידי אנתרקס.‬
‫זה היה נורא כל כך שאני זוכר את זה עד היום.‬
‫המנוולים הארורים האלה!‬
‫ראית במקרה בחור צעיר‬ ‫בשנות ה־20 המוקדמות לחייו בין המתים?‬
‫הוא בגובה בינוני‬ ‫ויש לו כתם שחור ליד אוזן ימין.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא יכולתי לבדוק את כל הגופות.‬
‫רבים מאנשי ג'וסון‬ ‫עדיין מוחזקים בכלא התת־קרקעי.‬
‫שם ראיתי גם את מיונג־ג'ה.‬
‫אל תזוזי עד שנסיים לחטא את האזור.‬
‫זה מסוכן, אז בבקשה תישארי במקומך.‬
‫אפשר למות רק ממגע באנתרקס.‬
‫אז אל תזוזי ותישארי בפינה עד שהכול יחוטא.‬
‫בסדר?‬
‫אתה חייב לעזור לי.‬
‫בבקשה, תמצא את הנציב אישיקאווה‬ ‫במשטרה הבולשת.‬
‫תגיד לו שאני כאן.‬
‫מיונג־ג'ה מהיכל "ספרינג מון"…‬ ‫לא, תגיד לו שאקיקו כלואה כאן.‬
‫אני בטוחה שהוא יגמול לך ביד נדיבה.‬
‫בבקשה.‬
‫תגיד לאישיקאווה, בבקשה.‬ ‫תגיד לו שאני כאן, טוב?‬
‫תסתמי!‬
‫תהיי בשקט. אל תתקרבי!‬
‫אבל לא יכולתי לעשות שום דבר למענה.‬
‫כי הייתי באותה סירה כמוהם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫תתעשת, ג'וסוני!‬
‫אל תשפוך את הקיא המטונף שלך!‬
‫אתה ג'וסוני!‬
‫ג'וסוני מטונף!‬
‫הייתה רק דרך אחת להימלט‬
‫מהגיהינום הזה.‬
‫אימא.‬
‫בבקשה, תסלחי לי!‬
‫אל תבזבז את חייך.‬
‫יגיע הרגע שבו למותך תהיה משמעות.‬
‫תוכל למות אז.‬
‫מי זאת?‬
‫טוב,‬
‫אני לא יודעת מי האישה בציור.‬
‫אבל אני יודעת מי צייר אותו.‬
‫הוא יפני.‬
‫הוא קורא לעצמו צייר.‬
‫שמו היה‬
‫סצ'ימוטו, אני חושבת.‬
‫מה כל אלה?‬
‫מה ציירת?‬
‫תספרי לי עוד.‬
‫אצל מי הוא עובד? איפה הוא גר?‬
‫אתה אוהב אוכל סיני?‬
‫בשמונה בערב. מסעדת "סאהרו".‬
‫אני חושש שאין לי את המותרות‬ ‫ליהנות מאוכל סיני כרגע.‬
‫אני מדברת על סצ'ימוטו, לא עליך.‬
‫קבענו להיפגש ב"סאהרו" הערב.‬
‫הערב?‬ ‫-בשמונה בערב.‬
‫אל תאחר.‬
‫אתה בטח עורך ניסוי מעניין.‬
‫שמעתי שאיבדת מחלקה שלמה לבקרת מחלות,‬
‫יחד עם ערמות של נבדקים מג'וסון.‬
‫הלוואי שלניסוי שלך‬ ‫יהיה ערך אסטרטגי עבורנו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫טוקיו נשרפה עד אפר‬ ‫בתקיפות האוויריות האחרונות.‬
‫אנחנו זקוקים נואשות‬
‫לנשק רב עוצמה שישנה את המלחמה לטובתנו.‬
‫אולי נשתמש ביצור שנמצא למטה?‬
‫מוקדם מדי להגיע למסקנה כלשהי.‬
‫האינטליגנציה שלו,‬ ‫היכולות הקוגניטיביות שלו,‬
‫ואם ניתן לאלף אותו או לא,‬
‫כל זה עוד לא אושר.‬
‫אפשר לאלף כל יצור חי בעולם הזה,‬
‫בדיוק כפי שאילפנו את ג'וסון.‬
‫- מעבדה -‬
‫ירדתי רק למרתף השני.‬
‫זה הכלא התת־קרקעי. ומיונג־ג'ה…‬
‫- כלא -‬
‫הייתה כאן.‬
‫כמה שומרים?‬
‫צמד שומרים מוצב בכל עשרה מטרים.‬
‫כולם חמושים.‬
‫יהיה קשה לחלץ אותה‬ ‫באותה מידה שיהיה קשה להיכנס.‬
‫אבל…‬
‫אם תחלצו אותה, יש דרך לברוח מבית החולים?‬
‫נחכה בעמדות שלנו עד שנקבל אות מבחוץ.‬
‫כדאי שתחזור למחלקה שלך.‬
‫לא, לעולם לא אחזור למקום הזה שוב.‬
‫אם הם יחפשו אותך במחלקה,‬ ‫זה יגרום לנו עוד צרות.‬
‫אולי הם אפילו יגלו על שני אלה.‬
‫ואז כל המבצע ייגמר.‬
‫כולנו אמורים להצליח להימלט.‬
‫אני בטוחה בכך.‬
‫אז נתראה אחר כך.‬
‫בבקשה…‬
‫אל תשכחו אותי.‬
‫אתה מזהה את זה?‬
‫המבנה של הקומה הזאת.‬ ‫-כן.‬
‫זה כמו המעבדה התת־קרקעית במנצ'וריה.‬
‫שווה לנסות, אתה לא חושב?‬
‫אתה זוכר מה קרה במנצ'וריה.‬
‫מה שקרה במעבדה התת־קרקעית.‬
‫אילו זוועות האנשים שם עברו.‬
‫צ'ה־אוק.‬
‫אם אותו הדבר מתרחש כאן…‬
‫כדאי שננסה לעשות משהו הפעם, לא?‬
‫בואי נחכה לפחות עד שהאות יגיע.‬
‫עברו כבר 30 דקות.‬
‫למי אתה מחכה בכלל?‬
‫אישה.‬
‫אישה?‬
‫לא "אישה". אישה.‬
‫הנה היא.‬
‫עבודה טובה. תקנה משהו לאכול.‬
‫אוי, סליחה…‬
‫תראו מי כאן.‬
‫ג'אנג טאי־סאנג מ"אוצר הזהב".‬
‫אתה יכול לתת לי לעבור?‬ ‫יש לי עניינים דחופים.‬
‫ברוכה הבאה. מכאן, בבקשה.‬
‫אני חושב שיש לנו עניין לא פתור קודם.‬
‫בסדר. אני מבין.‬
‫אם זה מה שאתה רוצה,‬ ‫תבוא לחנות שלי מחר בבוקר.‬
‫נשמע טוב?‬
‫אדוני…‬ ‫-כן?‬
‫אתה בטח רעב. הנה, זו הוטוק מג'וסון.‬
‫תטעם.‬
‫כן, אדוני.‬
‫מעולה!‬
‫הג'וסונים האלה יודעים להכין אוכל, מה?‬
‫אדוני…‬
‫אתה חושב שהוא יהיה בסדר?‬
‫מורי.‬
‫התפקיד שלנו הוא לצפות, לא להתערב.‬
‫אנחנו צופים, מדווחים,‬
‫ומקבלים פקודות.‬
‫זה פשוט המצב.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-קדימה, קח ביס.‬
‫רגע. חכה.‬
‫רק שנייה.‬
‫נוכל לפתור את זה עם כסף.‬
‫אין צורך להכניס חרבות לריב הזה, נכון?‬
‫תירגעו, חבר'ה. כמה כסף אתם רוצים?‬
‫"אוצר הזהב."‬
‫"אוצר הזהב!"‬
‫מה איתו?‬
‫תן לנו את "בית אוצר הזהב".‬ ‫אז אחוס על חייך.‬
‫בוא לא נעשה צחוק.‬
‫אמרתי לך, אני די עסוק כרגע.‬
‫אני אמור לפגוש מישהו בשמונה בערב,‬ ‫אדם חשוב מאוד!‬
‫תראה מה השעה! תראה, כמעט הגיע הזמן!‬
‫אני אזוז.‬
‫היי, אתה צריך לחשוב טוב מי חשוב לך יותר.‬
‫התנצלותי הכנה, אבל אתה פשוט לא הטיפוס שלי.‬
‫בבקשה, אל תכריח אותי לאהוב אותך בצורה כזו!‬
‫היי, ג'אנג טאי־סאנג.‬ ‫-טה־סאנג!‬
‫זה טה־סאנג, לא טאי־סאנג!‬
‫תגיד את שמי שוב.‬
‫אתה רוצה למות?‬
‫ודאי שלא.‬
‫אני אולי חסר מזל,‬
‫אך אני לא רוצה להיהרג על ידי חבורת חלאות.‬
‫מניאק!‬
‫אתם שם!‬
‫מה קורה פה?‬
‫תקשיב.‬
‫אני ג'אנג טה־סאנג מ"בית אוצר הזהב".‬
‫הבריונים האלה תוקפים אותי בלי שום סיבה.‬
‫תעזור לי, אדוני השוטר.‬
‫אנחנו רק מלמדים את הג'וסוני העקשן הזה לקח.‬
‫אתה יכול ללכת לדרכך, אדוני.‬
‫תראה, הם מנופפים בחרבות!‬
‫חיי בסכנה!‬
‫אני לא רוצה שתגרמו למהומה,‬ ‫אז תהיו עדינים איתו.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אדוני השוטר.‬
‫אדוני השוטר!‬
‫ראית את זה?‬
‫זו ג'וסון שאתה חי בה.‬
‫אתה סתם זבל עם הרבה כסף.‬
‫מטונף ופתטי,‬
‫ג'וסוני…‬
‫מסריח.‬
‫בוס!‬
‫אתה צודק.‬
‫זו ג'וסון שאני חי בה.‬
‫אז תניח לזה.‬
‫אני עצבני גם ככה.‬
‫תראה!‬
‫ג'וסונים לעולם לא מתים!‬
‫הוא בחור קשוח.‬
‫זה לא יספיק, אבא.‬
‫אם נמשיך לחכות כאן, נבזבז את כל הלילה.‬
‫אני אצא לחפש במחלקה.‬
‫אם המבנה הזה בנוי באותה צורה,‬
‫אמור להיות פתח אוורור‬ ‫שיוביל למעבדה התת־קרקעית.‬
‫ופתח האוורור יהיה…‬ ‫-מחובר לגג.‬
‫צ'ה־אוק.‬
‫אם המצב יצא משליטה, עלייך לחזור ללא היסוס.‬
‫את מבינה?‬
‫אני אחזור.‬
‫מהר! זוזו כבר!‬
‫השרטוטים?‬
‫הבאתי אותם כמו שאמרו לי.‬
‫אבל האם זה הדבר הנכון לעשות?‬
‫אנחנו בעצם זורקים אותו ישר לקבר.‬
‫בוא לא נקדים את המאוחר.‬
‫מאסטר ג'אנג הוא זה שקובע.‬
‫טה־סאנג למעלה?‬
‫לא, הוא יצא. מה קרה?‬
‫עניין דחוף. איפה הוא עכשיו?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫טה־סאנג!‬ ‫-אדוני!‬
‫מאסטר ג'אנג!‬
‫בבקשה, חכה כאן רגע. אני אלך אחריו.‬
‫בטח.‬
‫התחלת להילחם בקרבות חרבות?‬
‫למען השם!‬
‫אילו מין שמוקים רקובים‬ ‫יהיו טיפשים מספיק כדי להתעסק איתך?‬
‫חכה כאן. אני אדווח על זה למשטרה.‬
‫בואו ניסע קודם לבית החולים.‬ ‫תכין את המכונית.‬
‫כן, בית החולים. בסדר.‬
‫השגת את השרטוטים לבית החולים אונגסונג?‬
‫כמובן!‬
‫הם למטה…‬
‫תשכח מהשרטוטים.‬
‫בוא נחבוש את הפצע וניסע לבית החולים.‬
‫כן, קודם בית החולים.‬
‫אני בסדר. תראה לי את השרטוטים, מר גו.‬
‫חומרי חיטוי ואנטיביוטיקה‬ ‫לא ירפאו את הפצע הזה.‬
‫לא נשאר לנו הרבה זמן עד עשר בערב.‬
‫אדוני.‬
‫השרטוטים, עכשיו, מר גו!‬
‫טה־סאנג, בבקשה!‬
‫מה יכול להיות חשוב יותר מהחיים שלך?‬
‫שווה להידקר ככה בשביל מיונג־ג'ה?‬
‫כן?‬
‫גברת נאוול.‬ ‫-אני לא רוצה לשמוע.‬
‫תסתום את הפה ולך לבית החולים. זה ברור?‬
‫כן.‬
‫את צודקת, גברת נאוול.‬ ‫מיונג־ג'ה לא חשובה לי.‬
‫אבל…‬
‫המנוולים האלה משתמשים בה‬ ‫כתירוץ מגוחך לקחת את הדברים שלי.‬
‫הם תובעים לעצמם‬ ‫את מה ששייך לי בלי שום בושה!‬
‫הם לקחו אפילו את המדינה שלנו.‬
‫הם יכולים לקחת כל דבר.‬
‫אני מניח.‬
‫אבל…‬
‫אני אחזיק מעמד עד הסוף.‬
‫הם יכולים להרביץ לי ולהפיל אותי,‬
‫אבל אילחם בטירוף על מה ששייך לי!‬
‫אם אברח כי הם מאיימים עליי‬
‫ואתן להם לקחת את מה ששייך לי,‬
‫הם לעולם לא ילמדו לקח.‬
‫אני טועה?‬
‫אתה…‬
‫אתה נדקרת.‬
‫אתה פצוע קשה, בסדר?‬
‫הפצע הזה לא מכאיב לי.‬
‫חרב לא מכאיבה לי.‬
‫גאוותי שנפגעה מכאיבה לי.‬
‫את יונג־צ'ון.‬
‫אני מתנצלת על השעה המאוחרת.‬
‫אבל מישהו רוצה להיפגש עם מאסטר ג'אנג.‬
‫ואנג, תפתח את הדלת!‬
‫זה גו מ"אוצר הזהב".‬
‫ואנג!‬
‫- מעבדה -‬
‫מר סצ'ימוטו.‬
‫יצאתי לקנות אספקה חדשה.‬
‫יש הרבה פריטים. תוכלו לתת לנו לעבור?‬
‫אשלח אותו החוצה ברגע שאפרוק אותם.‬
‫לא אוכל להרשות זאת.‬ ‫אסור לזרים להיכנס לבית החולים.‬
‫אז תדווח ישירות למנהל איצ'ירו.‬
‫סליחה?‬
‫המנהל הורה לי להביא את הדברים,‬ ‫אז אין ברירה.‬
‫כדאי שתגיד למנהל בעצמך‬ ‫שאתה לא יכול להרשות לנו להיכנס.‬
‫באת להציל אותנו?‬
‫מה?‬
‫ראיתי אותך יורדת מפתח האוורור.‬
‫בבקשה, תצילי אותנו.‬
‫תעזרי לנו לצאת מכאן, בבקשה!‬
‫מהר!‬
‫לעזאזל!‬
‫צא החוצה.‬
‫אלוהים.‬
‫כמעט נחנקתי שם.‬
‫מכאן.‬
‫- סגור -‬
‫מה קורה פה?‬
‫אתה בטוח שזה מקום המפגש?‬
‫זה חדר חומרי הניקוי היחיד‬ ‫בקומה הראשונה שאני מכיר.‬
‫האות…‬
‫אני חושב שהתזמון שלנו לא היה טוב‬ ‫כי האות התעכב.‬
‫רוח הלילה בג'וסון מרעננת כל כך.‬
‫בואו נשתה כאן.‬
‫כן, המפקד.‬
‫מצאתי ויסקי בחדר הכספות,‬
‫אז הגנבתי אותו החוצה.‬
‫היי. שקט.‬
‫אל תירו.‬
‫מי אתה?‬
‫זיקוקים.‬ ‫-מה זה?‬
‫צ'ה־אוק!‬
‫תסלחו לי.‬
‫איחרתי.‬
‫איזה מחזה.‬
‫הם הצליחו.‬
‫אני לא בטוחה כל כך.‬
‫אני מקווה שכן.‬
‫לא, לא ברור לי מה קורה.‬
‫כן, כמובן. זיקוקים אסורים בגיונגסונג.‬
‫כן, המפקד! אמצא את הפושעים ואדווח לך מייד.‬
‫כן, המפקד!‬
‫אני הולך לבולשת. תתכונן.‬
‫כן, המפקד.‬
‫כמה יפה.‬
‫מצאתם את מיונג־ג'ה?‬
‫איפה היא? הוצאתם אותה?‬
‫אתם יכולים לצאת.‬
‫בזהירות.‬
‫הנה.‬
‫רגע…‬
‫איפה מיונג־ג'ה?‬
‫קודם תוציא את הילדים מכאן.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫מי הילדים האלה?‬
‫אם תוציא מכאן את הילדים,‬
‫אלך למצוא את מיונג־ג'ה.‬
‫יש לך משהו להראות לי?‬
‫כן.‬
‫זוזו.‬
‫תיכנסו לשם מייד!‬
‫מהו המקום הזה?‬
‫אני אגרום ליצור לזהות אותי.‬
‫בכל פעם שאצלצל בפעמון,‬
‫הוא ייזכר וידע שאני זה שמאכיל אותו.‬
‫הוא ידע מי האדון שלו‬
‫ולמי עליו לציית.‬
‫ככה אאלף אותו.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬