‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫אימא.‬
‫אימא?‬
‫מאסטר ג'אנג!‬
‫מה קרה?‬
‫נפצעת קשה?‬
‫תעזרי לי…‬
‫מאסטר ג'אנג…‬
‫גברת יון צ'ה־אוק.‬
‫מאסטר ג'אנג.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בינינו לבינם -‬
‫- פרק 7: מרדף -‬
‫- 16 שעות קודם לכן -‬
‫הוקצבו לנו עשר דקות.‬
‫אנחנו מתחילים לזוז בשעה שש בדיוק.‬
‫תחסמו את כל הכניסות לאגף הצבאי.‬
‫כן, המפקד!‬
‫כולם חייבים לעלות למשאית במסגרת הזמן הזה.‬
‫מה אם לא נצליח להעלות את כולם בזמן?‬
‫מה יקרה אז?‬
‫המשאית תצא בזמן, בכל מקרה.‬
‫כולם מוכנים?‬
‫אז…‬
‫בואו נתחיל.‬
‫זהירות.‬
‫ניתן לנשים לרדת ראשונות.‬
‫תעלי.‬
‫תחזיקי חזק.‬
‫את מסוגלת.‬
‫לאט לאט.‬
‫הם גנבו את המדים שלנו בניסיון להימלט.‬
‫תחפשו ותמצאו כל אדם‬ ‫שנראה חשוד או לא מוכר.‬
‫כן, המפקד!‬
‫מה עם האזור הזה?‬
‫כבר חיפשו בו?‬
‫לא, שלושה חיילים נכנסו לחפש לפני זמן קצר.‬
‫אז למה אנחנו לא רואים אורות?‬
‫את צריכה למהר!‬
‫אם לא תזוזי מהר, כולנו עלולים למות כאן.‬
‫קדימה!‬
‫לאט.‬
‫תתפסי בזה.‬
‫לאט.‬
‫למה את לא עומדת בתור?‬
‫אני שומרת.‬
‫הנשים הולכות קודם, זוכרת?‬
‫חשבתי שהבהרתי את עצמי.‬
‫אני אטפל בעניינים שלי.‬
‫כן, הבהרת את עצמך היטב,‬ ‫אבל את צריכה להקשיב לי עכשיו.‬
‫תעמדי בתור.‬
‫יש לך רגשות כלפיי?‬
‫למה את שואלת דבר אקראי כל כך?‬
‫באמצע כל זה?‬
‫אם לא,‬
‫אני מסרבת לכל דאגה מיותרת שאתה חש כלפיי.‬
‫זהירות!‬
‫תיזהרי!‬
‫שיט!‬
‫אתה חייב להזיז את המשאית שלך מהר!‬
‫עכשיו!‬ ‫-בסדר!‬
‫אנחנו חייבים לזוז. עכשיו!‬
‫מהר!‬
‫בואו נזוז!‬ ‫-קדימה, מהר!‬
‫רק עוד קצת.‬
‫יופי. לאט.‬
‫הם בקומה השנייה. תזיזו את התחת!‬
‫מהר יותר!‬
‫כן, המפקד!‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫הם עלו עלינו בגללי.‬
‫אל תאשים את עצמך.‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫הם יסתערו על המקום הזה בכל רגע.‬
‫כולנו נמות.‬
‫אף אחד לא ימות.‬
‫כולנו נצא מכאן, אז תתאפס ותחזיק מעמד.‬
‫את צריכה לרדת.‬
‫אני אעכב אותם בעצמי.‬
‫אתה מנסה להיות גיבור?‬
‫אני רק מנסה למשוך זמן.‬
‫לא. בוא נטפל בהם מהר ונרד ביחד.‬
‫אנחנו באותו צד, לא?‬
‫למה את מתווכחת עם כל מה שאני אומר?‬
‫אפשר להיות באותו צד ולא להסכים.‬
‫אם לא נוכל לחלוק דעות שונות באופן חופשי,‬
‫כבר לא נהיה באותו צד.‬
‫אתה לא מסכים?‬
‫גם אני אעזור.‬
‫בואו נחסוך בכדורים‬ ‫ונירה רק כשיהיה לנו קו ירי נקי.‬
‫אל תחוסו על אף אחד מהם!‬
‫כן, המפקד!‬
‫לתקוף!‬
‫מה בדיוק קורה בבית החולים הזה?‬
‫אתה בטוח שזה לא קשור להיעלמויות הסדרתיות?‬
‫אתה באמת רוצה לדעת‬ ‫את האמת על בית החולים הזה?‬
‫אם כן, תצטרך קודם לקבל אישור מהמושל הכללי,‬
‫או שתוכל לחזור הביתה‬ ‫ולשאול את ליידי מאדה בעצמך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני מתכוון שאסור לאפשר לזרים לגלות‬
‫מה קורה כאן.‬
‫ואף ג'וסוני שדרך במקום הזה‬
‫לא זוכה לצאת מכאן בחיים.‬
‫זה כל שביכולתי לומר.‬
‫גם אם האדם הזה הוא מישהו שאני מחפש?‬
‫לא יהיו יוצאים מן הכלל.‬
‫לנצור אש!‬
‫להתקדם.‬
‫מנוולים עקשנים!‬
‫נפצעת?‬
‫זו רק שריטה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫ואתה?‬
‫אתה יכול לקום?‬
‫תנסה לעמוד.‬
‫אמרת שאתה רוצה לפגוש את אימא שלך.‬
‫אז בוא נסתלק מכאן.‬
‫תישאר איתי, בבקשה!‬
‫בבקשה, תזכרו אותי.‬
‫שמי הוא…‬
‫צ'וי יונג־גוואן.‬
‫והכתובת שלי…‬
‫היא סאנגוואנגסימני־ג'ונג 9…‬
‫תגידו לאימא שלי…‬
‫שאני מתגעגע אליה.‬
‫בבקשה.‬
‫בוא נברח ביחד.‬
‫אנחנו מסוגלים.‬
‫הבטחנו שנעזוב ביחד, זוכר?‬
‫אז בבקשה… בבקשה!‬
‫בבקשה!‬
‫אל תאשימי את עצמך.‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫זה לא הגיע לו.‬
‫וגם לא לאימא שלי.‬
‫וגם לא לכל האנשים שהוחזקו בכלא התת־קרקעי.‬
‫אבל למה…‬
‫למה…‬
‫קדימה. אנחנו צריכים ללכת.‬
‫בוא נגיד שנצא מפה בחיים.‬
‫האם מחכה לנו תקווה כלשהי?‬
‫טוב…‬
‫אני לא יודע לגבי תקווה,‬
‫אבל אני לא מתכנן להיכנע בלי להילחם.‬
‫תביני,‬
‫אני אשרוד כל זמן שאוכל.‬
‫אני אחיה‬
‫כדי לגרום להם כאב ראש אינסופי ומרגיז,‬
‫כדי לגרום להם אי נעימות בחיים…‬
‫וכדי להיות תזכורת חיה‬
‫לדברים שהם עשו לנו.‬
‫אני תמיד‬
‫אקשה עליהם להרוג אותי.‬
‫כולם ירדו.‬
‫גם אתם צריכים לזוז.‬
‫בואי ניסוג ונסתלק מכאן.‬
‫אין עוד זמן לבזבז!‬
‫תצעדו פנימה מייד‬ ‫ותהרגו כל ג'וסוני שנמצא בפנים!‬
‫כן, המפקד!‬ ‫-רגע.‬
‫בואי. תעלי.‬
‫אני אפגוש אותך למטה.‬
‫אתה רוצה לרדת ראשון?‬
‫מה קרה?‬
‫אני חושש שאחד מאיתנו צריך להישאר מאחור.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫המנהל רוצה שכל הג'וסונים ייתפסו בחיים.‬
‫ייתפסו בחיים?‬
‫כבר איבדנו שישה מאנשינו!‬
‫פקודה היא פקודה, סמל ראשון האנדה!‬
‫תהרגו את כולם. לא נחוס על איש!‬
‫תתפסו אותם בחיים!‬
‫מה זה היה?‬
‫מה קרה? מה עם מאסטר ג'אנג?‬
‫הוא לא יורד.‬
‫אחד מאיתנו צריך להישאר?‬
‫עד שהמשאית תצא מבית החולים אונגסונג בבטחה,‬
‫מישהו צריך להישאר מאחור‬ ‫ולהסיט את תשומת ליבם.‬
‫אתה…‬
‫ברגע שתרד, תעזבו את המקום הזה מייד.‬
‫אני לא יודע כמה זמן אוכל לעכב אותם,‬ ‫אבל אנסה כמיטב יכולתי למשוך זמן.‬
‫אנחנו לא משאירים אותו מאחור.‬
‫זו ההחלטה שלו.‬
‫זוז.‬
‫את מבזבזת זמן. תיכנסי למשאית!‬
‫אמרתי לך לזוז!‬
‫תראי את האנשים האלה!‬
‫את מנסה לגרום להם להיהרג?‬
‫צ'ה־אוק.‬
‫מר גו.‬
‫לא משנה מה יקרה, עליך לעזוב בזמן.‬
‫גם אם חלק מהם לא יעלו על המשאית,‬
‫וגם אם זה יהיה מאסטר ג'אנג,‬
‫אסור לך להתעכב.‬
‫אתה מבין?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫אני אקבל אחריות מלאה.‬ ‫תיכנסו לשם עכשיו ותהרגו את כולם!‬
‫תקשיב, הסמל האנדה…‬
‫אני אדווח למנהל איצ'ירו בעצמי.‬
‫למה אתם מחכים? זוזו, עכשיו!‬
‫כן, המפקד!‬
‫לעזאזל!‬
‫כן, המפקד.‬
‫תיסע.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫תחפשו בכל פינה!‬
‫תמצאו כל מה שתוכלו!‬
‫הוא הלך לשם!‬
‫נראה שהוא בדרך לאזור נו"ן‬ ‫בצד המערבי, המפקד.‬
‫אני בטוח באותנטיות של זה.‬
‫הפורצלן הזה נוצר בסוף המאה ה־18,‬
‫בתקופת שלטונו של המלך ג'ונגג'ו מג'וסון.‬
‫כן.‬
‫אתה בטוח?‬
‫טוב. בסדר.‬
‫לוקח להם הרבה זמן, אדוני.‬
‫אדוני.‬
‫אדון צעיר!‬
‫אדוני!‬
‫אני מצטער!‬
‫אל תהרגו אותי!‬
‫אדוני…‬
‫בבקשה, תרחמו עליי. בבקשה, אל תהרגו אותי!‬
‫הכול בסדר עכשיו.‬
‫תסלחו לי, בבקשה.‬
‫אתה בטוח עכשיו.‬
‫אני מתחנן. בבקשה, תחוסו עליי.‬
‫תרחמו עליי. בבקשה, אל תהרגו אותי.‬
‫בבקשה, תרחמו…‬
‫אל תהרגו אותי!‬
‫בוא ניסע.‬
‫מר אישיקאווה?‬
‫מר אישיקאווה!‬
‫תודה, מר אישיקאווה.‬
‫ידעתי שתבוא להציל אותי.‬
‫נפצעת?‬
‫גם הילד שלנו בסדר.‬
‫קודם כול,‬
‫את צריכה להתרחץ.‬
‫בבקשה תסלח לי, המפקד.‬
‫אבל כשהגעתי הנה, האישה כבר נעלמה!‬
‫היא כבר נעלמה?‬
‫אז למה אתה כלוא כאן?‬
‫אני מצטער מאוד, המפקד!‬
‫המפקד, מר סומה עומד מאחורי זה.‬
‫מה?‬
‫נכון, המפקד!‬
‫אני בטוח שזה היה מר סומה.‬
‫מר סומה?‬
‫מר סומה!‬
‫תעזור לי, מר סומה!‬
‫מר סומה!‬
‫סומה, המנוול הזה…‬
‫רגע.‬
‫מה קרה?‬
‫שתית…‬
‫את המים בכוס הזאת?‬
‫לא. לא שתיתי אותם, המפקד.‬
‫הייתי קשור כל הזמן.‬
‫אז…‬
‫מי שתה אותם?‬
‫טוב,‬
‫אני לא בטוח.‬
‫לוטננט קולונל קאטו.‬
‫אני חושב שאתה לא מבין את חומרת המצב.‬
‫זה לא משנה מי שתה את המים מהכוס הזאת.‬
‫כל הנבדקים בכלא התת־קרקעי שלנו נעלמו.‬
‫כולם נעלמו, כולל הבחורה‬ ‫שליידי מאדה הפקידה בידינו!‬
‫אתה מבין?‬
‫לך לחפש את סומה הבן זונה, מייד!‬
‫תחזור למגורים ותמתין.‬
‫כן, המפקד!‬
‫אתה.‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫מי עוד נכנס לחדר הזה?‬
‫ובכן…‬
‫תתפשט.‬
‫אלה היו ארבעת האנשים האלה, המפקד.‬
‫הבנתי.‬
‫טוב. אתה רשאי ללכת.‬
‫האם זה אומר‬
‫שאחד מהארבעה…‬
‫שתה מהכוס הזאת?‬
‫סוף סוף,‬
‫תפסתי אותך.‬
‫אני לא חושבת שהם ייתנו לנו ללכת בקלות.‬
‫זוזו מהדרך!‬
‫אל תאבד אותם!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫שימו לב, כולם! קחו כמה שאתם רוצים!‬
‫מאסטר ג'אנג מ"אוצר הזהב"‬ ‫דואג לכולם בבונג'ונג!‬
‫קדימה, אנשים.‬
‫זה בחינם?‬ ‫-רק הערב.‬
‫קח כמה שתרצה.‬
‫כולם, לכאן!‬
‫לכאן!‬
‫הבירה על חשבון הבית היום!‬ ‫קחו כמה שאתם רוצים!‬
‫תשתו. בואו לכאן!‬
‫לעזאזל!‬
‫סע אחורה מהר.‬
‫ניסע בדרך הצדדית.‬
‫מהר!‬
‫זוז! זוז מהדרך!‬
‫אלוהים! אני מתנצל, אדוני השוטר!‬
‫תן גז! קדימה!‬
‫עלינו לתפוס אותם לפני שיעזבו את בונג'ונג.‬
‫סע!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫צא החוצה.‬
‫מה?‬
‫אני… אני לא מבין…‬
‫צא החוצה!‬
‫אוי ואבוי, לא ידעתי שאתה מדבר בשפת ג'וסון.‬
‫בטח, כמובן.‬
‫מי נמצא במשאית?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אין בתוכה אף אחד.‬
‫אחרי שהורדתי את מיונג־ג'ה,‬ ‫אף אחד אחר לא נכנס.‬
‫אני אומר את האמת.‬
‫באמת?‬
‫אדוני השוטר! מה זה אמור להביע?‬
‫איך זה קרה?‬
‫לאן כולם נעלמו?‬
‫איפה כל הג'וסונים‬ ‫שהברחת מבית החולים אונגסונג?‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫איש מלבד מיונג־ג'ה לא נכנס למשאית.‬
‫אקיקו הייתה היחידה שמר אישיקאווה רצה.‬
‫החזרנו אליו את מיונג־ג'ה כמובטח.‬
‫זה הכול. אתה מרוצה?‬
‫תחליפו בגדים.‬
‫תשתו כמה שאתם רוצים!‬
‫אלוהים! אני מתנצל, אדוני השוטר!‬
‫לאט לאט.‬
‫עלינו לתפוס אותם לפני שיעזבו את בונג'ונג.‬
‫סע!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫כולכם עברתם דרך ארוכה.‬
‫אני חוששת שאין לנו זמן להיכרות.‬
‫תמהרו בינתיים.‬
‫בואו נמהר. קדימה.‬
‫קדימה. בואו.‬
‫את…‬
‫מ"בית אוצר הזהב"?‬
‫למרבה הצער,‬
‫מאסטר ג'אנג לא יצא איתנו.‬
‫אני מאחלת לך נסיעה בטוחה.‬
‫הרשי לי לשאול דבר אחד.‬
‫כל זה היה…‬
‫חלק מהתוכנית שלו מההתחלה?‬
‫אתה בטח לא יודע את זה עדיין,‬
‫אבל חייבים לעבור דרך מאסטר ג'אנג‬ ‫אם רוצים משהו בבונג'ונג.‬
‫בין אם זה כסף, רכוש,‬ ‫אנשים או חיים של מישהו,‬
‫למאסטר ג'אנג יש יד בכל דבר.‬
‫זה מה שהוא באמת עושה‬ ‫כבעלים של "אוצר הזהב".‬
‫תעצרו את האיש הזה!‬
‫תחפשו ברחובות בונג'ונג.‬
‫תעצרו כל מי שנראה חשוד אפילו מעט!‬
‫תתחילו לעבוד!‬
‫כן, המפקד!‬
‫תסדרו הכול!‬
‫עד שפריחת הדובדבן תסתיים.‬
‫יכול להיות שהוא עדיין בחיים?‬
‫האדון אישיקאווה שלח הודעה.‬
‫הוא לא יחזור הביתה הלילה.‬
‫אני מתנצל, ליידי מאדה.‬
‫אני מתבייש מעומק ליבי.‬
‫כבר נתתי לך מספיק הזדמנויות, המנהל.‬
‫ביקשת בית חולים, אז בניתי לך בית חולים.‬
‫רצית לעשות ניסויים,‬ ‫אז תמכתי ולא חסכתי בהוצאות.‬
‫גברתי, אני אתקן את המצב,‬ ‫לא משנה מה יידרש.‬
‫באילו אמצעים?‬
‫איך אתה מתכנן ללכוד מחדש‬ ‫את הנבדקים שנמלטו?‬
‫מה עם אקיקו, שנעלמה מן העין?‬
‫איך אתה מתכוון למצוא את כולם?‬
‫אני אחשוב על תוכנית מייד.‬
‫אם תוכלי לתת לי קצת זמן, אני אקח אחריות…‬
‫תתפטר בבקשה.‬
‫זו הדרך היחידה‬ ‫שבה תוכל לקבל אחריות על התקרית.‬
‫הייתה לנו הצלחה בניסוי משמעותי לאחרונה.‬
‫יצרנו אורגניזם ברמה אחרת.‬
‫זה לא ישנה רק את עולם הרפואה,‬ ‫אלא אולי גם את ההיסטוריה האנושית.‬
‫אני מבטיח לך שלא תתאכזבי הפעם.‬
‫בבקשה, תני לי עוד הזדמנות.‬
‫ליידי מאדה.‬
‫כן, נכון.‬
‫זו האישה הג'וסונית‬ ‫שביקשת שאטפל בה באופן מיוחד‬
‫לפני כל אותן שנים.‬
‫הרדמנו את הדגימה‬ ‫ונעלנו אותה בכלוב בינתיים.‬
‫שנמשיך לפזר חנקן?‬
‫קולונל קאטו?‬
‫מי זה יכול להיות?‬
‫זה ששתה מהכוס.‬
‫מהר! תיכנסו!‬
‫אני תוהה.‬
‫מי היה זה שבלע את הנג'ין?‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬