СТВОРІННЯ КЕНСОНА
Ми провели багато досліджень й експериментів
щодо обмежень людського тіла.
Ми виявили існування Наджин під час одного з експериментів.
То це був збіг обставин?
Це як пеніцилій, який з'явився в чашці Петрі.
Це як випадкове відкриття цвілі змінило курс
історії людських хвороб…
відкриття Наджин виведе людство на наступний рівень еволюції.
Ви про здатність зцілювати?
Можливо.
Але віримо, що воно має більший потенціал.
Розумію.
Дякую за пояснення.
Директор Ічіро скоро повертається до Японії.
Ви можете зайняти його місце, очолити лікарню Онсон
і завершити ваші поточні експерименти.
Я підтримаю вас усіма необхідними засобами.
Я не можу гарантувати, скільки часу це займе, або скільки знадобиться грошей.
Наразі нічого точного.
Це неважливо.
Зрештою, я хочу лише Сейшін.
Ваше завдання — змусити її слухатися мене.
Це все, що вам треба зробити.
Пане Ішікава.
Отже, весь цей час це була ти?
Ці три дні ти блукала околицями,
вбиваючи людей?
Пане Ішікава.
Що, заради Бога, з тобою сталося, Акіко?
Допоможіть мені, пане Ішікава.
Вертайся до лікарні.
Ти вбила більше десятка людей.
Тебе все одно стратять, Акіко.
А дитина?
Наша дитина…
Поглянь на себе!
Як ти можеш очікувати, що я визнаю цю дитину своєю?
Не ускладнюй мені справи, Акіко.
Лізь туди сама.
Це останній добрий жест, який я можу тобі запропонувати.
Припини зволікати і лізь.
Негайно!
Що ти робиш?
Комісаре!
Комісаре Ішікава!
Ведіть його до машини!
Комісаре! Не втрачайте свідомості!
СТВОРІННЯ КЕНСОНА МІЖ ХИЖАКОМ І ЗДОБИЧЧЮ
ЕПІЗОД 9 ЗВІРСТВО
Тату.
Я заходжу.
Чхеок.
Я вертаюся туди, де твоя мама.
Гей! Хто там йде?
Стояти!
Стій, або стрілятимемо!
Я тут, щоб знайти дружину.
Ідіть і скажіть людині на ім'я Като,
що Сейшін, над якою ви експериментуєте у підземній лабораторії,
це моя дружина.
Я виконаю свій останній обов'язок, як її чоловік.
Тому, Чхеок,
живи своїм життям.
Будь ласка,
дорожи своїм життям.
Полковнику, ми привели того чоловіка.
Ви чоловік Сейшін?
Так.
Дозвольте побачити дружину.
Минуло десять років?
Як відчуття?
Знову побачити дружину
вперше за десять років.
Ви злі виродки.
Як…
як ви могли…
Сучі діти!
Кляті виродки!
Відпусти мене! Відпусти!
Сучі діти!
Виродки, як ви могли таке зробити?
Як ви могли?!
Ми змогли заспокоїти її їжею,
але що робити тепер? Вона знову сердиться, пане.
Гадаю,
немає іншого виходу, крім як знайти її дитину.
Що нам робити?
Ми не можемо закрити очі.
Але навіть якби могли їй допомогти, ми небагато можемо зробити.
Треба знайти спосіб.
Ви не можете повернутися до лікарні.
Навіть не думайте про це, гаразд?
Дивіться!
Навіщо людям робити таке зло?
У лікарні лікують людей, а не роблять такі жахливі речі!
Ну,
Я насправді не знаю, що там відбувається.
Тепер ви знаєте! Тож спробуйте придумати план!
Як так званий офіцер поліції,
ви щойно виявили порушення закону! Будете отак сидіти?
Я лише виконую накази, тому навіть якби і міг щось зробити,
не мав би повноважень.
То ви безсилий!
Це дає вам право виправдовувати усе погане?
Вибачте…
Ви можете керувати тут справами,
але є те, що ви повинні і не повинні робити як люди!
Якщо не вмієте провести межу, можете називати себе людиною?
Чим ви відрізняєтеся від тварини?'
Ваша правда.
Закриємо ломбард, поки не вирішиться ситуація.
Буде безпечніше перевезти кудись пана Ку.
Який ваш план?
Коли виникає проблема, її треба придушити в зародку.
Майстре!
Я точно бачив, що відбувається в лікарні Онсон.
Те, що там відбувається, не повинно статися з жодною людиною.
Впевнений, що вони будуть все заперечувати,
що вони нічого такого не робили, що такого ніколи не існувало.
Мьонджа вбила стількох людей, але дивіться,
жодна газета цього не висвітлила.
Так вони діють.
Вони все приховують, наче нічого не сталося.
Але, пане…
Як ти й казала, є хороше й погане.
Якщо ми заплющимо очі, бо зараз це нас не стосується,
цілком можливо, що таке може статися з усіма нами.
Скажіть.
Чим ми можемо допомогти?
Боюся, ми мало що можемо зробити.
Рани на обличчі та сонних артеріях надто широкі й глибокі,
щоб ми зупинили кровотечу.
-Ми зробимо все можливе. -Зупиніть кровотечу!
-Але якщо кровотеча триватиме… -Більше марлі! Швидко!
Мені дуже прикро,
але він може не пережити цю ніч, пані Маедо.
Що ж, таке нещастя.
Даруйте?
У будь-якому випадку,
подбайте про мого чоловіка, будь ласка.
На добраніч.
Знайшла.
Пані Маедо, повідомлення від пана Шіро.
Що ти робила?
Та так,
просто дивлюся.
Звідси світ здається таким мирним, чи не так?
Немає болю,
смерті…
і несправедливості.
Так тихо.
Важко зараз побачити це крізь темряву,
але я впевнений, що усі
затамували подих, чекаючи, коли мине ніч.
Що з Мьонджою?
Що з нею сталося?
Схоже, її відвезли назад до лікарні Онсон.
А Ішікава, здається, був серйозно поранений під час затримання.
Отже, і тато, і Мьонджа знову в лікарні.
Чи може бути так…
що ми ніколи не зможемо їх зупинити?
Підеш зі мною?
Хочу дещо показати.
Що це таке?
Це моя колекція.
Деякі речі були заставлені і не викуплені,
а інші я, час від часу, сам купував.
У цьому вся суть ломбарду.
Кожна річ, яка сюди потрапляє, має свою історію.
Так.
Цей грамофон належав Ван Субок, куртизанці з Пхеньяну.
А
он те пальто —
пану Юн Дончжу, який заклав його, щоб купити їжу однокурсникам,
але він не повернувся, щоб викупити його.
А це робота На Хєсок.
Вона геній, її роботи виставлялися на Чосонській художній виставці.
Гадаю, в житті художника не завжди все гладко.
Пані Наволь докоряла мені, що забагато заплатив за цю картину,
але вона мені сподобалася.
У мене є ще кілька її робіт.
Можеш
дати мені руку?
Я купив цей срібний браслет у американського місіонера.
Посередині вмонтовано те, що зветься опалом.
Я чув, що в Європі — це камінь щастя.
Ось так.
Відтепер тобі буде тільки щастити.
У мене є ще багато цікавих речей.
Можемо переглянути їх пізніше, коли буде час.
Давай
пообіцяємо дещо одне одному.
Якщо хтось із нас помре раніше за іншого…
хто залишиться, має пам'ятати…
про іншого.
Що скажеш?
Мені не так сумно вмирати…
але якщо ніхто в цьому світі не пам'ятатиме про моє існування…
тоді я б почувалася…
трохи самотньою.
Вибач, але до цього не дійде.
Бо ми двоє
будемо разом навіть у хороші часи.
Ти справді думаєш…
що для нас настануть хороші часи?
Настануть.
Я подбаю про це…
щоб вони прийшли до нас.
Тож…
Лишися зі мною.
Лишайся…
поруч зі мною.
Бережіть себе.
І ти себе бережи.
Наглядай за крамницею.
Не забудь замкнути двері.
Добре. До побачення.
Тхесане!
Ти в безпеці.
Слава богу.
Яке полегшення.
Мої щирі співчуття.
Боюся, у мене немає вибору.
Я мушу це зробити, щоб зберегти свою посаду.
Прошу спрямувати свою образу на пані Маеду.
Усе згідно з її бажанням.
Ні…
Допоможіть мені…
Я б хотіла, щоб смерть мого чоловіка була більш почесною.
Комісар генерал-губернатора
вбитий куртизанкою, народженою в Чосоні.
Уявіть, як це було б ганебно для управління поліції.
Так, пані.
КОМІСАР ІШІКАВА ПОМЕР ПІД ЧАС АРЕШТУ СЕРІЙНОГО ВБИВЦІ
Ішікава помер сьогодні зранку.
І злочинець знову чосонець.
Завжди однакова схема.
Вони приховують, фабрикують, спотворюють факти, щоб прикрити свої злочини.
А якщо це не спрацює, вони знову повернуть свої мечі до народу Чосона.
Згадайте землетрус у Канто.
Що б вони робили без нас?
Звинувачують нас, що б не сталося.
Вони оберуть одне з двох, як завжди.
Або списати все на невинних громадян…
Або на нас…
Чому на нас? Який злочин ми скоїли?
Мабуть, занадто багато знаємо.
Про підземну лабораторію в лікарні, що там сталося, і навіть про Мьонджу.
То який у тебе план?
Скажи.
Я знаю, що ти покликав мене сюди, бо в тебе є план.
Тепер я маю, кого захищати.
Саме тому…
я думаю поставити свою шию на кон.
Знаєш, чого я дійсно боюся?
Мати мрію
в цьому безнадійному світі.
Директоре Ічіро, щасливої дороги.
Товаришу Квон.
Я боюся, що моя рішучість ослабне через цю марну надію,
що я можу вагатися і не зробити те, що треба.
Ось, чого я боюся.
І тому я прощаюся.
Дякую.
Дякую, майстре Чан.
Я завжди тебе пам'ятатиму.
Чекай!
Прощавай.
Стій!
Знаєш що?
Найбільше я боюся
втратити тих, кого не хочу втрачати.
Директора Ічіро застрелили!
Хапайте її!
Що ви сказали?
Скільки бомб можна зробити
з того динаміту, що ви маєте?
Чому ви питаєте?
Хочете приєднатися до повстання?
На жаль, захід у Пумінґвані не відбудеться.
Що?
Схоже, церемонію похорону Ішікави проведе генерал-губернатор.
Захід у Пумінґвані відклали на невизначений термін.
Це підтверджено?
Ми нічого не чули про це з наших джерел.
Це внутрішня інформація, тому я впевнений.
Я ручаюся за її точність і достовірність.
У будь-якому разі, чому ви запитали про бомби?
Повстання майже придушено.
Я хотів використати ці бомби першим.
То ви тут не нам допомогти, а щоб забрати бомби собі.
Забудьте. Я почув достатньо.
Будь ласка, ідіть.
Як ви плануєте використати бомби?
-Товаришу Лі. -Лікарня Онсон.
Мій план…
стерти її з лиця землі.
Полковнику Като!
Пане!
Є проблема, майстре Чан.
Це щодо детектива, Юн Чхеок.
Вона наробила клопоту.
Що сталося? Де екземпляр?
Ми її не бачимо.
Ми спостерігали майже годину, але жодного руху.
А ліфт?
Його виключили.
Це єдиний шлях на верхні поверхи,
тобто екземпляр досі має бути внизу.
Що ти маєш на увазі?
Чхеок зникла? Куди?
Ми теж не знаємо.
Після того, як вона застрелила директора Ічіро,
офіцери негайно кинулися за нею,
але вона зникла.
Офіцери відділку Чонно та управління поліції
шукають її від Понджону до Чонно,
але ніде не можуть знайти.
Вони щойно наказали обшукати ваш ломбард.
-Знайти її! -Так!
Швидше! Обшукати тут все!
Так, пане!
Що ви робите?
Ситуація
стає все гіршою.
Мабуть, це востаннє я можу надати вам
таку інформацію, пане Чан.
Дякую.
Те, що ти щойно сказав, дуже допомогло.
Тепер іди
Якийсь час тримайся від мене на відстані.
Розумієш?
Будьте обережні, пане Чан!
Є невидима рука,
яка все контролює.
Як ви це допустили як начальник поліції?
Стрілянина серед білого дня перед будинком пані Маеди,
поки вона в траурі?
Мої щирі вибачення! Ми мали бути більш обережними.
Це не лише провокація проти всіх нас,
але явний терористичний акт.
Ви маєте негайно дізнатися, хто за цим стоїть!
Скористайтеся цією нагодою, щоб знищити всіх чосонських бунтівників у Кенсоні.
Треба розібратися з усіма, хто заважає!
-Саме так! -Так!
-Так не може тривати надалі. -Позбудемося їх!
Алло?
Шіро?
Що відбувається?
Ви обіцяли лишити «Дім золотих скарбів» у спокої!
Казали, я лише маю розказати, де детектив.
Але прийшли офіцери і перевернули усе догори дриґом!
Ні, я більше не можу це робити.
Я йду. Віддайте мені мої гроші.
Ви обіцяли посадити мене на корабель до Токіо.
Не зараз.
Поговоримо пізніше.
Алло?
Пане Ку…
Вона досі не рухається?
Ні, пане.
Киньте їй здобич.
У нас закінчилися піддослідні, пане.
Один ще залишився.
Гей. Виходь.
Гей!
Допоможи мені.
Юкіко Маеда?
Отакої.
Ти вже знаєш, хто я,
пані Юн Чхеок.
Це дивно.
Японські офіцери раптово заспокоїлися.
Газети! Купуйте газети.
Газети!
Беріть газети!
Газети!
А поліцейські в Чонно?
Схоже, вони також не знайшли Юн Чхеок.
Тоді чому вони заспокоїлися?
Зазвичай, вони вже перевернули б Понджон і Чонно з ніг на голову.
Хай там як, думаю, цього разу все не так, як раніше.
Вони також мовчать про смерть Ічіро.
Майстре.
Як усе пройшло?
Добре.
Але я думаю, вам треба спуститися вниз.
До вас гість.
Що ж,
залишу вас самих.
Чому вона тут?
Не знаю.
Вони просто сидять, нічого не кажучи.
Чекай, я не бачу Помо. Куди він міг подітися?
Забудьте його.
Він не повернеться.
Ця жінка, пані Наволь,
їй можна довіряти?
Вона була мені як рідна з дитинства.
Те, що вони рідні, не означає, що їм можна довіряти.
Не варто так легко довіряти людям.
Вони зраджують не тому, що злі.
Вони зраджують тому, що слабкі.
А більшість людей — слабкі.
Яка причина цього візиту?
Що ж, не буду тримати вас у невіданні.
Пані Юн Чхеок не повернеться.
Тобто?
Я щойно сказала.
Зрада не через зло, а через слабкість.
Ця жінка була недостатньо сильною,
щоб бути поруч із вами.
Ви знаєте, де вона?
Де вона?
Пані Маедо!
Вона мертва.
І знаєте що?
Ви подобалися мені набагато більше до проникнення в лікарню Онсон.
Ви чітко бачили, що принесе вам прибуток, а що — збитки.
Простодушний.
Значить, сильний.
Будь ласка,
поверніть себе колишнього.
Забудьте про Ішікаву, Акіко й лікарню Онсон.
Навіть про Юн Чхеок.
Забудьте про цю жінку.
Просто живіть так, як раніше,
наче нічого не відбулося.
Зробіть так, і ви, і «Дім золотих скарбів»
будуть в безпеці.
Будьте обережні, пане Чан!
Є невидима рука,
яка все контролює.
Як ви дізналися?
Я тягнув за кожну ниточку
у Понджон і Чонно, але не знайшов і її сліду,
то як…
Звідки ви знаєте про її смерть?
Якби не я,
вас би вже заарештували.
Того, що ви були близькі з жінкою, яка вбила директора Ічіро,
достатньо, щоб класифікувати вас як бунтівника.
Тому,
не робіть більше нічого небезпечного,
пане Чан.
Де Юн Чхеок?
Я ж вам сказала. Вона мертва.
То дозвольте побачити її тіло.
Припиніть…
мене розчаровувати.
Не хочу, щоб ми стали ворогами.
Юн Чхеок!
Де вона?
Ви більше ніколи її не побачите.
Мені байдуже, що ви зробили. Я знайду її.
Померла вона чи ні, я знайду її, незважаючи ні на що!
Хочете сказати, що збираєтеся йти проти мене?
Як така людина, як я, може зрівнятися з вами?
Ви — японська громадянка, з владою могутньої сім'ї…
Якщо ви це знаєте, сидіть тихо.
Так ви будете у безпеці.
Проте!
Це ж Юн Чхеок.
Я можу керувати дрібним ломбардом.
Може, я і прожив життя без гонору,
займався усіляким лайном, щоб вижити, але вперше в житті,
я хотів її захистити, навіть ціною усього, що маю.
Отже?
Як ви підете проти мене?
З чим?
Сподіваюся, не з тим сміттям, що стоїть поруч з вами.
Слідкуйте за тим, що кажете. Вони мої люди!
Ви хоч знаєте, як ці люди вас зрадили?
Та жінка, пані Наволь, яку ви вважаєте рідною.
Колись вона видала вашу матір.
Моя мама теж там.
Ви її не бачили?
Її звати Сім Сундок.
Ви її знаєте?
Ні.
Навіть імені її не чули?
Не чула.
СІМ СУНДОК
Цей чоловік, Ку Ґаппхьон,
нещодавно зрадив вас у камері тортур управління поліції.
Я…
все вам розповім.
Усе…
А той хлопець, Помо?
Щоб знайти матір, яка лишила його дитиною і втекла до Японії,
він зрадив вас.
Він продав вас за дешевий квиток,
хоч ви ставилася до нього, як до рідного.
А ваш так званий друг?
Лише за кілька годин зізнався, що ви і ваші друзі були головними повстанцями.
Люди так роблять, коли вони жалюгідно слабкі.
Так відчайдушно хочуть врятувати власну шкіру, що забувають про отриманні послуги.
У них немає моралі.
І все ж,
що ви хочете робити з тим сміттям?
Хочете піти проти мене?
Коли я невтомно працюю для вас навіть в цей момент?
Кажете, що зрадите мене?
Це ви хочете сказати, пане Чан?
Гаразд.
Може, ви й праві.
Але
чи ви знали?
Ніхто з цих людей
не пройшов би через це,
якби світ був іншим.
Якби світ був іншим,
вони б не сиділи у в'язниці,
і їх не били б до смерті, щоб вони зрадили своїх друзів.
Їх не обпікали б і не виривали б їм нігті.
І їм не довелося б підкорятися, здавати імена своїх друзів
і жити решту життя з почуттям провини.
Але незважаючи на все це,
вони борються зубами й нігтями, живуть з болем,
бо мають вижити, як би це не було принизливо і ганебно!
Нам треба вижити,
інакше ніхто не згадає, через що ми пройшли.
Тож не смійте називати їх сміттям.
Жоден з них
не заслуговує на те, щоб їх так називала така, як ви.
Отже…
такий ваш вибір.
Саме так.
Це мій вибір.
Це все для нас.
Пані Маедо.
Ходімо всередину.
Ночі
досі холодні.
Майстре!
Майстре.
Що я…
Що я щойно там наговорив?
Ви були собою.
Ви сказала те, що треба сказати.
Зачекайте.
Я знайду підказки…
де Юн Чхеок…
перш ніж помру.
Тхесане.
Коли ти дізнався?
Що я…
видала…
ім'я твоєї матері?
Це було…
невдовзі після її смерті.
І ти…
все одно…
прийняв мене?
Бо не вважав, що це твоя провина.
Не хвилюйся.
Ти ж знаєш пана Ку.
Щойно він на чомусь зосередиться,
він завжди повертається з зачіпкою.
Почекаємо.
А якщо це правда?
А якщо вона справді мертва?
Здобич готова?
Пані Маеда прислала нам чосонську жінку.
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська