‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫זה תמיד אותו דפוס.‬
‫הרעב משתלט עליי‬ ‫לאחר אובדן דם או תשישות קיצוניים.‬
‫אני צריכה לאכול.‬ ‫-אני צריכה לאכול.‬
‫אני צריכה לאכול.‬
‫זה לא טוב.‬
‫מעתה והלאה תחווי רק מזל טוב.‬
‫- חברת בוגאנג‬ ‫סגן הנשיא ג'אנג הו־ג'ה -‬
‫- תתקשרי אליי -‬
‫- חברת בוגאנג -‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין זיכרון לשכחה -‬
‫- פרק 3: פיסות זיכרון -‬
‫שבי.‬
‫את רוצה לשתות משהו? קפה? או משהו אחר?‬
‫בוא נדבר קודם.‬
‫בואי נכיר קודם.‬
‫כבר אמרתי לך מה השם שלי.‬
‫מה שלך?‬
‫אין לי שם.‬
‫אנחנו באותו צד,‬ ‫אבל את אפילו לא אומרת לי את שמך?‬
‫מאחר שאנחנו באותו צד,‬
‫נוכל לדלג על הזוטות.‬
‫איך הפציעה?‬
‫את בסדר?‬
‫נפצעת קשה באותו יום.‬
‫אני רוצה לקבוע רק שני כללים.‬
‫בלי שאלות אישיות.‬
‫ותעשה מה שאני אומרת.‬
‫בלי היכרות ובלי שיחת חולין?‬
‫את לא חברת צוות ידידותית.‬
‫אני אתקשר לטלפון של מדאם נא עכשיו.‬
‫אבל מדאם נא מתה.‬
‫הטלפון שלה נמצא אצל האיש שהרג אותה.‬
‫הוא גם היה האדם האחרון‬
‫ששכר את שירותיה.‬
‫מה הייתה העבודה?‬
‫הוא נראה מוכר?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה בתקופת מבחן. אל תשוטט.‬
‫רד ממני.‬
‫אתה תכלא אותי עד שאהפוך לגופה מהלכת?‬
‫אם זו הדרך היחידה‬ ‫לשלוט במישהו בלתי צפוי כמוך, אז כן.‬
‫ממה אתה מפחד כל כך?‬
‫לכן אתה ממשיך לנסות לדכא אותנו ולשלוט בנו.‬
‫אתה מפחד‬
‫שנהווה איום.‬
‫לכן הו־ג'ה נאלץ לעבור ניתוח?‬
‫הוא עצבן אותי.‬
‫הוא עמד בדרכי.‬
‫הוא היה מעצבן.‬
‫זו הסיבה.‬
‫אתה באמת חושב שאתה יכול לשלוט בנו?‬
‫אני יודע איך לשלוט בנג'ין שבתוך הראש שלך.‬
‫תחזור לחדר שלך.‬
‫האמת, פגשתי אחת מאיתנו בחוץ.‬
‫- סילברביל -‬
‫זו היא.‬
‫הלו?‬
‫אתה מחפש אותי?‬
‫אתה יודע מי אני? איך אתה מכיר אותי?‬
‫האישה איתך?‬
‫מדהים.‬
‫אז היא בחיים אחרי כל זה. היא בטח כמוני.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אתה יודע למה אני מתכוון.‬
‫אני לא יודע, לכן שאלתי. למה שלא תסביר לי?‬
‫למה התכוונת?‬
‫תענה לי.‬
‫מי זה היה?‬ ‫-הו־ג'ה.‬
‫הוא איתה עכשיו.‬
‫מה נעשה? להתקשר אליו שוב?‬
‫בוא נחכה.‬
‫היי.‬
‫הוא אמר שאת "כמוהו".‬
‫את יודעת למה הוא התכוון?‬
‫את אחת מאיתנו.‬
‫לא.‬
‫- מדאם נא: בוא ניפגש הערב -‬
‫זה הוא.‬
‫הוא רוצה להיפגש.‬
‫- תבחר מיקום -‬
‫בסדר. זה כל מה שהייתי צריכה ממך.‬
‫זה הכול?‬
‫אני אלך לבד.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫עזרתי לך לארגן את הפגישה, לא?‬
‫תקשיבי.‬
‫אותי מפלילים,‬
‫ואותי הוא רוצה לפגוש.‬
‫יש דברים שלא כדאי לך לפגוש בחיים.‬
‫אם תסתבך איתם,‬ ‫חייך יהפכו לגיהינום כהרף עין.‬
‫לא תוכל לבטל את זה…‬
‫או לחזור לעבר.‬
‫אולי תצטרך לחיות את כל חייך‬ ‫כאילו אתה בתוך סיוט אין־סופי.‬
‫את מאיימת עליי או דואגת לי?‬
‫אני ממש מנסה להניא אותך.‬
‫לא תוכל להתמודד איתו.‬
‫אז תתקשרי למשטרה.‬
‫המטרה שלי היא לתפוס אותו,‬ ‫לא להסלים את המצב.‬
‫מה אם נתקשר למשטרה והוא יחליט להתחבא?‬
‫אז זה יהיה מקרה אבוד.‬
‫הוא מחפש אותי.‬
‫הוא רוצה לפגוש אותי, לא אותך.‬
‫אתה יודע שפזיזות היא לא אומץ, נכון?‬
‫בואי נגיד שאעדיף למות‬ ‫לפני שארשה למישהו להסתכן לבד.‬
‫אמרת שאנחנו באותו צד.‬
‫אז נלך יחד.‬
‫הם ייפגשו?‬
‫כן, הם ייצרו קשר עם החשוד‬ ‫שמחזיק בטלפון של מדאם נא.‬
‫זמן ומקום?‬
‫עוד לא אושרו. אני מתכננת לעקוב אחריהם.‬
‫אשלח בקשה לגיבוי. תעקבי אחריהם כשהם יצאו.‬
‫רגע, מה אתה מתכוון לעשות?‬ ‫את מי אמרת שאתה פוגש?‬
‫את האיש שהרג את בעלת "בר הינשוף".‬ ‫היא חושבת שהוא אחראי גם לרצח במלונית.‬
‫אז תתקשר למשטרה. לא כדאי שתלך לשם.‬
‫אם נתקשר למשטרה והוא יגלה, הוא יסתתר,‬
‫וזה יהיה מקרה אבוד.‬
‫מי אומר?‬
‫היא.‬
‫ואתה סומך עליה? כמה פעמים פגשת אותה?‬
‫אני לא בטוח. אולי פעמיים?‬
‫היי.‬
‫אתה יודע איך קוראים לה?‬
‫גברת סילברביל?‬ ‫-מה היא עושה?‬
‫היא מוצאת אנשים נעדרים.‬
‫ידעתי!‬
‫הכול לגביה מעורפל, לא ודאי ולא ברור.‬
‫אבל תלך אחריה בצורה עיוורת‬ ‫בלי לשאול שאלות?‬
‫זה לא מתאים לך.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל באופן מוזר, אני מאמין למה שהיא אומרת.‬
‫כי התאהבת במראה שלה!‬
‫צא מזה, אחי!‬
‫מה תעשה אם יתברר שהיא שותפה לפשע?‬
‫מה אם הם משחקים בך?‬
‫החברה הכי קרובה שלה נרצחה.‬
‫יונג־גיל, תשים את עצמך בנעליה.‬
‫אילו מישהו רצח אותי באלימות כזאת,‬ ‫היית יוצא מדעתך, לא?‬
‫רגע, למה אתה מקשר את זה אלינו?‬
‫ממש נעלבתי.‬
‫אתה תצא מדעתך או לא?‬
‫אני אצא מדעתי!‬
‫אתה תהיה בטירוף למצוא את הפושע?‬
‫כן, ברור!‬
‫אתה תגבה אותנו אחר כך?‬
‫כן, אני…‬
‫תודה, אחי.‬
‫חתיכת בן זונה מ… לעזאזל איתך!‬
‫תדאג ללבוש משהו חם.‬
‫רגע.‬
‫שלוש פעמים.‬
‫פגשתי אותה כבר שלוש פעמים.‬
‫זה אתה, ג'ונג־היוק?‬
‫כן, סבתא. אני בבית.‬
‫אלוהים. אתה בטח עייף.‬
‫אני בסדר.‬ ‫-עבודה טובה היום.‬
‫לך לשטוף ידיים.‬
‫בוא נאכל.‬ ‫-בסדר.‬
‫החניכה שלך מתחילה מחר?‬
‫כן, היא תימשך חודש.‬
‫איזו מין חניכה נמשכת חודש שלם?‬
‫שמעתי שכל העובדים החדשים עוברים אותה.‬
‫סבתא, מה זה?‬
‫מה?‬
‫אלא מה? זו חליפה חדשה.‬
‫קיבלתי בונוס.‬
‫באמת? ממדאם נא?‬
‫לא, ממאסטר ג'אנג.‬
‫מאסטר… מי?‬
‫שזה לא ידאיג אותך.‬
‫שב. בוא נאכל.‬
‫בסדר.‬
‫בישלת המון אוכל!‬
‫- אן ג'ונג־היוק, ג'ונסונג ביוטק -‬
‫כי לא תאכל ארוחות ביתיות הרבה זמן.‬
‫הו־ג'ה.‬
‫אני אומר לך שוב…‬
‫אני אחזור.‬
‫אתה מפחד?‬
‫לא. בכלל לא.‬
‫יש לך גאדג'טים יוקרתיים.‬
‫זה דו־כיווני.‬
‫ואלה.‬
‫אם המצב ייראה רע, תשליך אותן חזק על הרצפה.‬
‫הן יתפוצצו.‬
‫איפה השגת ציוד כזה?‬
‫את חיילת בדימוס? סוכנת ביון לשעבר או משהו?‬
‫הן יעילות לשתיים עד שלוש דקות,‬
‫אז יהיה לך מספיק זמן‬ ‫לחזור למכונית אם תשתמש בהן במרווחים.‬
‫את שוב מבלבלת אותי.‬
‫את דואגת לי או מאיימת עליי?‬
‫אני אומרת שעדיף לא לעכב זה את זה.‬
‫למה את שומרת את השם שלך בסוד?‬
‫את מודאגת לגבי השם שלך?‬
‫או שיש לך סוד שאת לא יכולה לחשוף?‬
‫גברת סילברביל.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫שלום?‬
‫בדיקת שמע…‬ ‫-תתרכז, טוב?‬
‫בסדר. קיבלתי.‬
‫אני מניח שהוא כבר כאן.‬ ‫אני מתקדם לכיוון אר־2.‬
‫- אר־2 -‬
‫גברת סילברביל,‬
‫את בדרך?‬
‫איפה את?‬
‫גברת סילברביל.‬
‫מה זה היה?‬
‫אני חושב שנקלענו למלכודת.‬
‫אתה צריך לברוח.‬
‫עכשיו!‬
‫איפה את? את בסדר?‬
‫אני בדרך. תמשיך לרוץ!‬
‫רק רגע.‬
‫ג'אנג הו־ג'ה, חתיכת אידיוט.‬
‫מכאן!‬
‫מה הדברים האלה? הם אנושיים?‬
‫אנחנו צריכים ללכת מפה.‬
‫זה הקרב שלי מעכשיו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אם תהיה כאן, לא אוכל להילחם כמו שצריך.‬
‫מה?‬
‫אני מצטערת.‬
‫ומי אתה, לעזאזל?‬
‫היי.‬
‫הו־ג'ה.‬
‫עבר הרבה זמן.‬
‫לא, רגע. נפגשנו לזמן קצר בפעם הקודמת.‬
‫כשדקרתי את האישה ההיא.‬
‫את זו שקוראים לה סילברביל?‬
‫תגיד לי מי אתה לפני שתשאל שאלות.‬
‫מה אתם, חבורת מנוולים?‬
‫אתם עם האיש שהרג את מדאם נא?‬
‫חתיכת מנוול.‬
‫פחדת עד כדי כך?‬
‫מה היה נחיל האנשים שראיתי עכשיו?‬
‫שמעתי שעברת ניתוח.‬
‫רק באתי לבדוק‬
‫אם כל הזיכרונות שלך באמת נעלמו…‬
‫ואם באמת לא נשאר כלום.‬
‫מניאקים מזדיינים.‬
‫זה לא מה שסיכמנו.‬
‫ואו, זה היה משעמם.‬
‫זה כל מה שיש לך?‬
‫תנסה אותי.‬
‫תנסה אותי, מניאק.‬
‫אלה שבאו לכאן היום‬
‫ימותו כולם.‬
‫לא. אל תעשה את זה. לא, חתיכת מנוול!‬
‫מאסטר ג'אנג.‬
‫לא…‬
‫את בסדר?‬
‫מאסטר ג'אנג.‬
‫לא.‬
‫תישארי איתי.‬
‫לא!‬
‫תגמרו אותם עכשיו.‬
‫את צריכה לקום. לא.‬
‫לא, בבקשה. תתעוררי!‬
‫הו־ג'ה, תיכנס מהר!‬
‫אחריהם!‬
‫תשכחו מזה.‬
‫אין צורך.‬
‫בקרוב הם יגלו…‬
‫מה בדיוק הם הצילו.‬
‫היא מתה?‬
‫תגיד לי. האישה מתה?‬
‫אלוהים, איזה בלגן!‬
‫מה קורה?‬ ‫-בוא ניסע לבית החולים.‬
‫מה? בית החולים?‬ ‫-תן גז.‬
‫תן גז!‬ ‫-בית החולים? חכה.‬
‫מה?‬
‫מה קורה?‬
‫את בסדר?‬
‫היא לא החלימה לגמרי מהפציעה לפני יומיים.‬
‫אני צריכה לאכול.‬
‫בנוסף, הפציעה היום גרמה לה לאבד הרבה דם.‬
‫יהיה כמעט בלתי אפשרי עבורה‬ ‫להתנגד לרעב ולצמא.‬
‫אני צריכה לאכול.‬
‫את מאבדת הרבה דם. צריך לעצור את הדימום.‬
‫תעצור את המכונית!‬
‫-מה את עושה?‬
‫תפסיקי!‬ ‫-יצאת מדעתך?‬
‫תעזוב אותי!‬ ‫-אל תעשי את זה!‬
‫יונג־גיל.‬
‫יונג־גיל, אתה בסדר?‬
‫יונג־גיל, תתעורר.‬
‫אני צריכה לאכול.‬
‫-אני צריכה לאכול.‬
‫אני צריכה לאכול.‬
‫-אני צריכה לאכול.‬
‫זה לא טוב.‬
‫גברת סילברביל.‬
‫אני צריכה לאכול.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני צריכה…‬
‫תתרחק ממני!‬
‫אני מצטערת.‬
‫תתרחק ממני.‬
‫אל תתקרב.‬
‫את צריכה ללכת לבית החולים. את עלולה למות!‬
‫לפני כן…‬
‫אני עלולה להרוג אותך.‬
‫אני עלולה לתקוף אותך, אז בבקשה…‬
‫בבקשה, תלך.‬
‫בבקשה…‬
‫אני לא יודע למה אני מתנהג ככה.‬
‫אבל…‬
‫הרגע נזכרתי בשם.‬
‫גברת יון צ'ה־אוק.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬