Nicolasi!
- Bude pro tebe lepší, když tady počkám? - Ne.
Ne, pojď prosím se mnou.
SRDCERVÁČI 6. VADÍ NEVADÍ
Ty jsi teda vyrostl! Jak to? Hraješ pořád ragby?
Jo, tak trochu.
Tohle je můj táta, Stéphane. A tohle je můj…
- Jsem Charlie. - Těší mě, Charlie. Kávu?
- Dvě kávy! - Ano, pane.
Takže jsi Nicka poznal ve škole?
- Jo. - Bezva.
Tak moc rád tě vidím v Paříži! Nikdy nepřijedeš na návštěvu.
Když byl mladší, jezdil sem každé léto.
- Kdy máš maturitu? Už za chvilku, ne? - Ještě mi zbývají dva roky.
Pozval bych tě letos v létě, ale…
Martine si nechává udělat novou kuchyň. V bytě je nepořádek.
V pohodě.
Pořád ji rád poznám, pokud budeš chtít.
Jo. Možná někdy příště.
Teď mi vyprávěj o vašem školním výletu. Už jste viděli pařížské památky?
Jo, většinu z nich. Viděli jsme Eiffelovku a baziliku Sacré Coeur.
- A dneska ráno Louvre. - Jo.
Užíváme si to tady.
Omluvte mě na chvilku.
V pořádku?
Myslím, že jo.
Promiňte, hoši. Něco mi do toho přišlo. Nemám se z toho jak dostat.
Ale ještě jsem ti neřekl, co je nového. Příští týden jedu do Anglie.
- Malá služební cesta. - Přijď na večeři. Mámě to nebude vadit.
- A David tě rád uvidí. - Ten kluk mi chybí.
Uvidíme. Promluvím si s tvou matkou.
Hraj dál ragby.
Holky milujou ragbisty.
David měl ve tvém věku spoustu přítelkyň.
Rád jsem tě poznal, Charlie.
Je báječné poznat jednoho z Nickových přátel.
Jo, já vás taky.
Ještě se ti ozvu.
To bylo rychlý.
- Vážně jsem myslel, že mu to můžu říct. - To nic.
Budou další příležitosti.
On mě prostě…
Vůbec mě nezná.
Ví, že mám rád ragby a…
to je všechno.
Pojďme zpátky k autobusu. Můžeš na něj celou dobu nadávat.
Dobře.
Ještě jste ho nenašli?
- Ne. - Ne.
Musím vám něco říct.
Líbali jsme se s Elle.
- No nekecej! - Jo!
- Ne, nelíbali! - Jo, líbali.
- Jsem na tebe tak pyšnej! - Bože můj, Tao, musíš nám všechno říct.
Začala to ona.
Šla jsem do toho a myslela si, že to je chyba.
- Ale nebyla! - Pak jsme pokračovali.
- Ale políbil jsem ji já. - Proboha!
A třetí polibek byl dechberoucí.
- Třikrát? - Tohle je to nejlepší!
Počkat, co to znamená? Chodíte spolu?
Nevím. Políbili jsme se před pěti hodinama.
- Napíšu holkám. - Vydrž.
- Co jim píšeš? - „Měli bychom prozkoumat hotel.“
Řekni mu, ať je tvůj přítel. Určitě odpoví ano.
Já nevím. Na to je moc brzo.
- Dělej! - Hele!
- Půjdeme? - Jdeme!
Neměly bychom se tady tak pozdě plížit.
Zítra mám narozeniny, takže mě musíte poslouchat.
No tak! Jdeme. Poběž!
Rychle!
Takže spolu…
- Co jsi chtěl říct? - Zapomněl jsem.
Konečně.
Jestli mi uděláš další cucflek…
- Na to jsem nemyslel. - Kecáš.
- Jak se cítíš? - Fajn.
- Dneska jsi mi omdlel do náručí. - Jak se cítíš po setkání s tvým tátou?
Chtěl ses mu vyoutovat.
Vím, že mě coming out stresuje, ale…
Asi mi nedošlo, jak moc to stresuje tebe.
- Mě stresuje úplně všechno. - Charlie.
A je jedno, co si o tom myslím. Je to tvůj coming out.
- Procházíš si tím… - Charlie.
Mně to jedno není.
Hoši!
Je po jedenácté. Měli byste být ve svém pokoji.
Tak utíkejte.
Mohl jsi je nechat.
V jejich věku jsem dělal totéž.
Taky jsem se takhle plížil. S klukem.
Tys nikdy nic takového neudělal?
Když o sobě skoro až ve 30 zjistíš, že jsi gay…
o tyhle krásný pubertální homosexuální zážitky přijdeš.
Už je trochu pozdě, abych prožíval nějaké mladistvé chvíle sebeobjevování.
Na to podle mě není věková hranice.
Flirtuješ se mnou?
Možná.
Pojď. Měli bychom se vrátit.
Hodně štěstí, zdraví, milá Taro,
hodně štěstí, zdraví!
Dneska to s nima bude náročný.
- Bože můj! - To snad ne!
- Panebože, to je šílený. - Ty kráso. To je teda něco.
Klasickej Darcyin dárek.
- Díky. Je to strašný. - Já vím.
Omlouvám se ti, že poslední dobou nejsem zrovna moc dobrá přítelkyně.
Vynahradím ti to. Mám plány. Velký plány.
- Darcy! - Promiň!
Polož to. Rychle!
A je to.
Panebože!
Ne. Dost!
- Přestaň mě fotit. - Ani nápad.
Nech toho! Prosím. Dám si to před obličej.
- Notre Dame! - To je Notre Dame?
- Jo. - Co?
- Bože můj. - Je to tak malý!
Musíme si tady udělat selfie.
Jsme pár v Paříži.
- Tak jdete? - Jo, máme pět minut, než dorazí Tara.
- Jděte napřed, potkáme se tam. - Dobře.
Jestli chcete soukromí, stačilo říct.
Nevadí, že si ji půjčím?
Pokud mi ji neukradneš jako poslední tři. Tuhle mám rád.
Neukradl jsem ti je. Jenom jsem ti je zapomněl vrátit.
Zapomněl jsi mi je vrátit?
Promiň?
Co to děláš?
Jenom…
si dobíjím baterky.
Mohli… bychom tady chvíli zůstat.
Jo. A proč?
Už dva dny jsme se nepolíbili.
Tak jo. Pojď. Přijdeme pozdě.
- Nesnáším tě. - Ne, máš mě rád.
To fakt nemám.
Konečně!
- To jsi všechno udělala ty? - Jo.
Všechno musí být pro Taru dokonalý. Je princezna.
Oukej. Už ji sem vedou.
Překvapení!
Díky, lidičky!
Přineste někdo Imogen skleničku.
No tak, Imogen.
- Tak jo. - To zvládnu.
- Můžeme? - Tři, dva, jedna, teď.
Ven!
- Musím čůrat. - Máš smůlu.
- Můžu to nosit jako pyžamo. - Dám ti to k narozeninám.
Tady jsi.
- Nejseš se svýma kamarádama? - Ne.
- Ty? - Budou řešit mě a Charlieho.
- Myslí si, že ten cucflek je od tebe? - Jo. Řekl jsem jim, že není, ale…
Upřímně, minulej rok jsem do něj byl zabouchlej.
Ale už nejsem.
Cool.
Do někoho jinýho ale jsem.
Jo?
Jo.
Jsem to já?
Jo.
Promiň.
Bylo to špatný? Nikoho jsem nikdy nepolíbil.
Ne, o to nejde. Jenom…
Promiň.
Pořád utíkáme z mejdanů, abychom byli spolu.
Budeme to dělat pokaždý?
To doufám.
Tentokrát nikam neutíkám.
Ne, prosím neutíkej.
Soráč, že ruším vaše zjevný flirtování, ale je čas na alkohol!
Oukej.
- To je fakt hodně. - Soráč.
- Darcy! - Dobrou chuť!
Rodiče mi alkohol zakázali.
Tvý rodiče tady teď nejsou.
Tak jo.
To je fakt nechutný.
- Zkusím to. Určitě to není tak špatný. - Je. To mi věř.
Ty jo. To okamžitě cítíš.
Co chcete?
Co? Můžeme s kámošem dovnitř?
- Ne. - Jak to myslíš, ne?
- Ne! - Pozval jsem tě na svůj mejdan.
- Na mý oslavě žádný homofoby nechci. - Jo. Vypadněte.
Ne. Cože?
Vždyť jsou tady všichni. Můžu si promluvit s Nickem a Charliem?
- Ne, nechtějí s tebou mluvit. - Jak to myslíš?
- Co chceš? - Hele, jenom jsem se chtěl omluvit.
Vím, že jsem dřív říkal homofobní věci, ale poučil jsem se z toho.
A už nikdy nic takovýho neřeknu.
Takže jsme v pohodě? Můžeme dál?
Ne.
Charlie!
No tak, paříme dál. Pojďme všichni tancovat!
Vadí, nevadí!
Kopni to do sebe!
Kdo je na řadě?
To jsou osobní informace! Na to neodpovím.
Já nevím. Do žádný celebrity zamilovanej nejsem.
- Každej do nějaký je. - Jasně že jseš.
Imogen si loni našla kluka a pak mi přestala psát.
- Tak se to stalo. - Ne, tys mi přestala psát.
S pravdou ven!
Charlie. No tak. Vím, že mě už roky miluješ.
Panebože!
Bože můj.
Vyzývám Charlieho, aby políbil…
Jamese.
Chceš to jenom kvůli fámám o tom cucfleku.
- Nebyl to James. - Jo. Teda…
- Je mi to fuk, takže… - Fajn. Vyzývám Charlieho, aby políbil…
- Bena. - Ale no tak. Vždyť jsme se právě rozešli.
- Ne. To ani omylem. - To není vtipný. Charlieho skoro neznám.
- Vždyť o tom tahle hra je. - Ne. Je to stupidní.
Stejně jsem unavenej.
- Pořád dělá scény. - Nuda.
- Můžu místo toho říct pravdu? - Tak jo.
Od koho máš ten cucflek?
Co? Můžeme to už neřešit?
- Je to moc osobní. Někdo se vyoutuje. - V týhle hře přece nemůžeme mít tajnosti.
Vím, od koho ho má.
Ode mě. Chodíme spolu.
- Proboha, říkal jsem to. - To je tak rozkošný.
- Od něj? - Od Nicka?
- Jak dlouho spolu chodíte? - Pár měsíců.
- Říkali jsme to. - Nenapadlo by mě, že je Nick gay.
- Je bi. - Vlastně jsem bi, ale jo.
Máme to udržet v tajnosti?
Nevadí nám, že to lidi ví.
Omlouvám se, že kazím tenhle roztomilej okamžik, ale budu zvracet.
Pane Farouku!
Budu předstírat, že věřím, že máš otravu jídlem.
Zkus zhluboka dýchat Přinesu ti pytlík…
Proč se ze mě stal učitel?
To nic.
- Fajn. - Co blbneš?
- Ne! - Nepustím tě.
Tak jo.
Je to pohodlný? A je to.
Tak je to lepší. Pamatuješ si, kam máme jít?
- Tamhle. - Tamhle? Určitě máme jít tudy.
Ne, rozhodně tudy. Tudy.
- Vyoutoval ses všem těm lidem. - Jo. To vyoutoval.
Myslíš, že se to rozkřikne?
Že to budou všichni ve škole vědět?
Jo. Nejspíš.
Myslím, že mi to nevadí.
Jsem z toho nervózní, ale budeme v pořádku.
Jo.
Tao a Isaac dneska spí v holčičím pokoji.
Co kdybych spal tady?
S tebou?
No… v tom případě…
se přesuň, protože to je moje strana postele.
Byl jsem tady první, takže…
Skutečně? Oukej.
- Nicku! Drtíš mě! - A co s tím jako uděláš?
- Moje strana! - Zlechtám tě!
Ať tě to ani nenapadne. Opovaž se!
- Budeme se muset poprat. - Fajn, jak chceš.
- Tohle není fér. - Vyhrál jsem?
Asi jo.
Odplata.
Můžu?
Jo.
To neznělo moc jistě.
Promiň. Líbí se mi to. Jenom…
Nejsem asi připravenej na nic víc než na líbání.
Ne, já… Nemyslel jsem, že budeme dělat tamto.
Jednou to chci.
Jo. Já taky.
- Časem. - Jo. Já taky.
A chtěl bych to jenom, pokud ty taky.
Kdybys to nikdy nechtěl, pak já taky ne.
To znělo fakt trapně.
Jsem takovej trapák!
- To jsme oba, buďme upřímný. - Proč jsme takoví?
To netuším.
Můžeme se pořád líbat?
Počkej.
- Ach jo, Tao. - Ne! Nelechtej mě.
Ahojky.
Jmenuju se Elle. Umím kreslit.
Podívej na moje úžasný umění.
Jsem úžasná?
Tao, pšt.
- Promiň, že jsem ti zkazila narozky. - Hej. Nezkazila.
Chtěla jsem, aby to bylo dokonalý.
- Musím pro tebe bejt dokonalá. - Darcy, nikdo není dokonalej.
Miluju tě.
Strašně moc tě miluju.
Vím, že to zní jenom jako opilecký kecy. Ale fakt to myslím vážně.
Miluju tě.
- To je nechutný. Právě jsem zvracela. - To je mi fuk.
Díky.
Nahlásíš ji?
No…
Nemůže mít problémy kvůli otravě jídlem, ne?
Asi půjdu na recepci a zkusím si sehnat čistý povlečení.
Nebo…
bychom se mohli podělit o postel.
Ne, promiň, pitomej nápad.
- Podívej, Youssefe. - Ne.
Podle mě to není pitomej nápad.
- Chci být celou noc vzhůru. - Já taky.
PAŘÍŽ
Co se ti v Paříži líbilo nejvíc?
Louvre.
ASPOŇ ŽE PAN FAROUK SE BAVIL
JE PRAVDA, ŽE SPOLU CHODÍTE?
Překlad titulků: Jakub Doležal