Är ni vakna, flickor?
Klockan är nästan tolv.
Mormor skulle få en hjärtattack om hon visste att din flickvän sov här.
Och om hon visste att jag var lesbisk.
Kanske det, men det handlar om principen. Ingen övernattning i kväll.
-Jag borde nog gå. -Men det vill jag inte.
Jag klarar mig.
SÅG NICKS INLÄGG, KAN VI PRATA?
LAMBERTS KONSTSKOLA
GRATTIS! DU HAR BLIVIT ERBJUDEN EN PLATS!
VI HAR VALT UT DITT KONSTVERK TILL UTSTÄLLNINGEN "HERE AND QUEER"
-Du verkar glad. -Ja.
Är det nåt jag borde veta?
Kanske…
Kanske jag och Elle… bestämde oss för att bli ihop.
Jag visste det!
Elle är en så speciell flicka! En perfekt flicka åt min perfekta pojke!
Jag måste ringa och berätta för Po-Po, och moster Li och moster Tsang!
Vi har inte pratat om att var pojkvän och flickvän…
Vi har väntat så länge på den här dagen!
-Din pappa kommer på middag nästa vecka. -Kommer pappa? Grymt.
-Kan vi bjuda Charlie? -Vilken bra idé.
Va? Du skojar.
Vi kan bjuda hans föräldrar och hans syster också.
Varför får inte jag bjuda nån?
Har du en flickvän du vill bjuda?
Du borde ha varit där. Det var jättekul.
På sommaren sover jag. Jag går inte på gamla museer.
-Ja! -Nej!
Sluta! Lägg av!
-Vi har blivit bjudna på middag till Nick. -Wow… Mamma kommer att älska det.
Vad menar du?
Hon är ju inte Nicks största fan.
Det kanske kan hjälpa henne se hur fantastisk han är.
SÅG ATT DU LÄSTE MITT MESS MÅSTE PRATA
MIN KONST SKA VISAS PÅ UTSTÄLLNINGEN "HERE AND QUEER" PÅ LAMBERTS KONSTSKOLA!
-EN KONSTUTSTÄLLNING! -DU ÄR OTROLIG!
-WOW! -GRATTIS; ELLE!
-VI KOMMER ALLIHOP -VI MÅSTE ÅKA!
BETYDER DET ATT DU SKA LÄMNA OSS?
KOM DU IN?
JAG KOM IN
NEJ, INTE ÄN
MEN OTROLIGT KUL MED UTSTÄLLNINGEN!
-VI MÅSTE SHOPPA KONSTUTSTÄLLNINGSKLÄDER -OCH BALKLÄDER
LAMBERT ÄR JÄTTELÅNGT BORT
TÅG? UTFLYKT MED PARISGÄNGET!
Snart är det dags för balen.
-Allt passar dig. -Vad känner du?
Det känns bra.
-Kanske bara grått? -Okej.
Hör ni! Jag kommer om ett tag.
-Jag skulle träffa James. -Herregud, de ska kyssas!
-Lycka till! -Ha så kul.
-Hej då! -Hej då.
Den här?
Till balen?
-Nej… -Jo!
Jag vet inte… Kanske?
Prova den. Fodret matchar min klänning. Det är perfekt.
Okej.
-Ja! Kör! -Visst. Okej!
SNÄLLA CHARLIE
JAG HAR MYCKET ATT SÄGA DIG
Jag ska nog gå på balen.
-Jaså? -Ja.
Skulle du vilja, typ, vara min baldejt?
På allvar?
-Det kanske är dumt. -Nej. Det är det inte.
Vi kan få mycket uppmärksamhet.
-Jag vill inte ha likadana kostymer. -Inte jag heller.
-Bra. -Bra.
Den är söt.
Det är nog inte den rätta.
Vad är grejen med konstutställningen?
De vill ställa ut din konst, men de kan inte säga om du kom in?
Du kom in, eller hur?
Säg inget till de andra.
Det saknas nånting…
Jag vet inte hur Tao tar det.
Jag har inte bestämt än.
Okej.
Ta-da!
Herregud! Du ser fantastiskt ut.
Jag har nog inte råd efter Paris, men…
Nej, jag har lite pengar.
-Otrolig. -Gillar ni den?
-Sju? -Jag har lite.
Nej…
Jag har sju.
-Jag har 6,50. -Då så.
-Det räcker. -Ta det.
Tack.
Hej. Förlåt. Nån köpte precis typ 15 av de där Penguin-klassikerna.
Wow. Det är som ett livsmål.
Jag antar att du inte känner likadant då?
Jag vet inte hur det ska kännas att vara kär i nån.
Jag läser om människor som blir kära, men jag har ändå ingen aning.
Jag trodde att jag kanske kände så för dig.
Men sen kysstes vi och… jag visste att jag inte gjorde det.
Det är nog nåt fel på mig.
Det är inget fel på dig. Du har bara inte hittat rätt människa än.
Ja.
-Om vi inte vinner "Bäst klädda"… -Vill vi det? Finns det?
De ville slå in den.
-Har det hänt nåt? -Ja, definitivt.
-Kysstes ni? -Kan ni bara hålla käften?
Ni tycker inte att mitt liv är intressant utan romantisk dramatik,
men jag gillar honom inte tillbaka!
Okej? Ni kan fortsätta med er dag nu.
-Isaac… -Nej, det är okej.
Jag vill inte prata om det.
-Tao! -Hej!
-Hej. -Hej.
-Herregud! -Superstjärna!
Du ser fantastisk ut.
-Hur är läget? -Bra.
-Och du? -Nervös.
Var inte nervös.
Det kommer att bli jättebra.
TRYGG PLATS AV ELLE ARGENT
Elle! Jag älskar ditt konstverk. Det ska bli så roligt att avtäcka det.
-Tack! -Jag ser fram emot när du börjar här.
-Kom du in? -Ja.
-Elle! -Herregud!
-Jag är så stolt över dig. -Så roligt!
-Elle. Hur är det? -Hej.
-Den är min. -Jaså?
-Jag älskar den. -Tack.
Vad handlar den om?
Min upplevelse av att vara aromantisk och asexuell.
Om att leva i en värld där romantik och sex värderas över allt annat,
när man inte känner likadant själv.
Att växa upp och känna att nåt är annorlunda,
men att sakna ord för exakt vad det är.
Men sen…
Frihet.
Euforin i att bli fri från pressen och förväntningarna.
TRYGG PLATS AV ELLE ARGENT
-Får vi inte bara titta lite? -Nej.
Allt kommer att avslöjas.
MAMMA: JAG SA INTE ATT DU FICK GÅ. KOM HEM NU!
Hon är så lynnig. Jag sa att jag skulle gå tidigt. Inget jag gör räcker för henne.
-Hej, Sahar. -Sahar! Jag visste inte att du skulle hit.
Jo, Elle är min vän.
Nu kan ni inte reta mig för att vara er enda straighta vän, när Sahar är här.
Vad pratar du om? Jag är bisexuell. Så…
-Sahar, jag visste inte… -Intressant.
Jag borde nog gå.
Då missar du Elles målning.
Om jag stannar blir hon bara argare.
Okej… Kommer du på balen i morgon?
Så klart. Vi har ju matchande outfits.
Vi ska dansa tryckare till nån smörig låt…
Jaså? Nu har du lovat.
Tack, allihop,
för att ni kom hit i kväll för att hylla de otroliga queer- och transkonstnärerna
här på Lamberts konstskola!
Det är ett stort nöje att presentera Elle Argent.
Hon kommer att påbörja sitt sista år här hos oss i september.
Före avtäckandet, vill du säga några ord om ditt konstverk, Elle?
Okej…
Det har hänt mycket i mitt liv de senaste åren.
Men med det här konstverket ville jag bevara en plats med många glada minnen.
Till och med när det var som mörkast. En plats där jag alltid kände mig trygg.
Så vackert. Vi tar en titt. Ett, två, tre!
-Herregud… -Så vacker!
Grattis!
-Kom hit! -Herregud!
-Jag är glad att du tyckte om den. -Verkligen. Den är otrolig. Som vanligt.
Du är nog arg för att jag inte sa att jag kom in.
Jag är inte arg.
På allvar?
Fatta inga beslut utifrån vad jag känner.
Allt jag bryr mig om är att du är lycklig.
Var du än är vill jag alltid vara med dig.
Okej.
Men jag har inte bestämt mig än. Jag kanske stannar på Higgs.
-Alla konstverk var fantastiska. Ja.
-Men Elles var i en klass för sig själv. -Ja.
-Löjligt. -Hej.
Vad gör du här?
Vi måste prata.
Det finns inget att prata om.
Jag ville säga förlåt.
På riktigt.
Bara lyssna, snälla.
Jag ska inte tillbaka till Truham,
så om du hatar mig efter det här slipper du se mig igen.
Nå?
Jag är störd, Charlie.
Jag gillade dig.
Du vet det, va?
Jag vet att jag var en skithög, men jag gillade dig verkligen.
Om jag bara hade mer tid…
Jag ville vara som ni två, men…
Mina föräldrar skulle aldrig acceptera mig.
Förlåt. För allt.
Jag ville bara…ha nåt bra.
Du var nåt bra.
Minns du första gången du kysste mig?
Du frågade inte ens. Du tänkte inte på om det var det jag ville.
Jag gick med på det för att jag inte visste bättre.
Jag insåg inte att du hade all kontroll.
När jag till slut insåg det tänkte jag: "Det här måste vara vad jag förtjänar."
Nån som tar vad han vill ha när han vill, och annars behandlar mig som luft.
Varje gång nåt bra händer,
hör jag en röst som säger att jag är värdelös och att jag inte förtjänar det.
Och nu ska jag förlåta dig så att du ska kunna må bättre?
Det är bra att du inser att du gjorde fel, men du kan inte få mig att förlåta dig.
"Förlåt" gottgör inte det du gjorde mot mig.
Jag hoppas att du blir en bättre människa så att du inte skadar fler.
Men jag vill inte vara med och se det.
Jag vill aldrig se dig igen.
Kom igen! Ja!
Kom igen då!
Vad håller du på med?
Måste vi låtsas att vi bara är kompisar?
Ja, kanske nu, men jag ska berätta om oss i kväll.
Du klarar det.
Jag är här för dig…kompis.
-Kom igen! -Du kallade mig inte kompis…
Polaren…
Brorsan…
-Förstående straight vän? -Charlie…
-Vi är hemma, pappa. -Ah, Nick!
Och din vän…
-Charlie. -Ja, Charlie. Trevligt att träffas igen.
Ni borde sätta er. Det är Toulouse mot Montpellier.
Titta bara.
Kom. Vad var det jag sa?
Kom igen…
-Ska jag duka, Sarah? -Vilken fin pojke du är.
-Hur har det varit sen han kom? -Det har gått bra. Bara bra.
Ja!
Han behöver inte veta, raring. Du är inte skyldig honom nånting.
Jag gör det inte för honom. Jag gör det för mig.
-Hej. Så roligt att ni kom. -Hej.
Jag växte upp i södra Frankrike. Nära Narbonne.
På gränsen till Spanien. Min pappa kommer från södra Spanien, Almería.
Ja. Men ni har ett väldigt engelskt namn.
Ja, han sa alltid att vi hade ett komplicerat släktträd.
-Det är en lång historia. -Ja.
-Kommer du ofta hit, Stéphane? -Så ofta jag kan.
Jag har mycket att göra på jobbet.
-Jag sysslar med fastigheter. -De ställen pappa renoverar är helt sjuka.
Men jobbet är inte allt, även om lönen hjälper.
-Har Nick sagt hur han träffade Charlie? -Nej.
Vi satt ihop i skolan. Sen började Charlie i rugbylaget.
-Spelar du rugby, Charlie? -Jag är inte så bra.
Nick var besatt av att få med Charlie i laget. Undrar varför…
Vad är problemet?
Jag spelade rugby när jag pluggade. Det är en attraktiv sport för kvinnor.
Har nån av er flickvänner?
-Nej. Det verkar inte så. -Ja, ni har ju tid på er.
Nick är nog inte så intresserad av flickvänner.
Våga inte.
Var trevlig, David. Vi har gäster.
-Varför gör du så här? -Jag vill bara hjälpa till.
Förlåt. Det är bara löjligt.
Pappa…
Charlie är min pojkvän.
Överraskning. Jag är bi. Han är gay.
Jag var nervös över hur jag skulle säga det, men vet du vad?
Jag struntar i vad du tycker om det. Du träffar oss bara två gånger om året.
Varje gång vi ses tänker jag:
"Nu händer det. Nu kanske du äntligen bryr dig om vad som händer i mitt liv."
Men det gör du aldrig.
Så om inte du bryr dig…
…gör inte jag det.
Jag vet inte varför du beter dig som om du är tio…
…men det rör mig inte i ryggen längre, för jag bryr mig verkligen inte.
Jag gillar mig själv och mitt liv.
Du kanske ska bo hos pappa nästa gång.
Förlåt, mamma.
Får han bara tala till oss så där?
-Tyst, David. -Det är Nick som ställer till med en scen.
Han måste alltid bråka.
Pappa håller med.
Du har inte blivit den man jag hade hoppats, David.
Som om du har rätt att säga så. Du träffar knappt dina barn.
-Får jag inte säga nåt? -Nej, du får inte säga nåt.
-Du har inte förtjänat det… -Vi ska inte börja…
Är du okej?
Jag tror faktiskt det.
Det skulle ju inte hända så där, men…
Det kändes bra att säga det.
Vill du ha en kram ändå?
Det gick ju bra.
-Förlåt. -Nej, det var bra att du sa det.
Särskilt till din pappa. Han behövde höra det.
-Han är inte en särskilt bra pappa, va? -Nej, det är han inte.
Varför bryr han sig inte?
Jag önskar att jag förstod det. Det är ett väldigt sorgligt liv.
Åker du?
Ja.
Nick…
Jag är ledsen.
Jag vill vara bättre.
Jaha. Visa det då. Säg det inte bara.
Pappa…
-Ska du åka? -Ja.
Jag måste hinna till London. Ring mig när du är tillbaka i Edinburgh.
Glasgow.
Ja, just det. Glasgow. Ja.
Det var trevligt att träffa din pojkvän.
Jag förstår inte såna här saker, men… han verkar vara en trevlig ung man.
Det är han.
Hej då, pappa.
Det är så cringe. Det blev en jättegrej att berätta för vår pappa.
Han vill bara ha uppmärksamhet. Det är nog hans dramabög till pojkvän.
Ja, Precis. Så är det.
Du är en patetisk liten man.
Om du säger så om min bror igen, gör jag slut på dig.
-Jag är ledsen för all dramatik. -Vi är vana vid det.
Ja.
Det är svårt för Nick att stå upp mot David. Han gillar verkligen Charlie.
Han är en fin pojke, när han inte distraherar dig från läxorna.
Han och Sarah kanske kan komma på middag hos oss?
-Ja. -Okej.
Tack för att ni kom.
-Tack. Jag är ledsen. -Tack.
-Hej då. -Hej då.
-Jag ska bara säga hej. -Okej.
Nå? Bal i morgon?
-Ja. Ska vi fortfarande gå ihop? -Ja.
Som "ihop", ihop?
Ja. Vill du inte det?
-Hej då. -Hej då.
Charlie åt inte särskilt mycket.
ÄTSTÖRNINGAR
VI KOMMER ATT VARA SÅ GULLIGA PÅ BALEN I MORGON
Darcy…
-Vänd dig om. -Jag gillar den.
Åh, raring…
-Du kan inte ha på dig det. -Jo, det ska jag!
Ta av det genast!
-Nej! -Jag har fått nog!
De skrattar inte. Mina vänner stöttar mig. De gillar mig.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu