‫הנה הוא, האחיין האהוב עליי.‬
‫אל תספר לדייוויד.‬ ‫-שלום, דודה דיאן.‬
‫דוד ריץ'.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב, תודה.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫תראו את שניכם.‬
‫שלום, ניק!‬ ‫-שלום.‬
‫ארזת הכול ואתה מוכן לתזוזה?‬ ‫-כן. הכול מסודר.‬
‫חבל שאימא ביטלה.‬ ‫-טוב, תמיד יש את השנה הבאה.‬
‫כן. זה בסדר.‬
‫- היי‬ ‫אני אוהב אותך -‬
‫- המון -‬
‫מי מוכן לצאת לחופשה?‬
‫- אוהב אותך! אדיר לומר את זה -‬
‫טוב, אנחנו זזים!‬
‫- מתי לאסוף אותך לנסיעה לחוף? -‬
‫- אוהב אותך! אדיר לומר את זה -‬
‫- תסמס לי כשתנחת -‬
‫- אני אוהב אותך -‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫- אכלת היום? -‬
‫- עוצר נשימה -‬
‫- 2. בית -‬
‫צ'ארלי?‬
‫אתה מוכן לסדר פה קצת? החדר נראה מבולגן.‬
‫עשית את זה?‬
‫את מה?‬ ‫-אתה יודע מה.‬
‫כן.‬
‫וגם הוא אמר לך את זה?‬
‫כן.‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-תשתקי.‬
‫אז זה היה יום מוצלח?‬
‫הוא היה...‬
‫כיפי.‬
‫למעשה...‬
‫היינו בתוך הים ו...‬
‫וניק היה כזה...‬
‫הוא אמר שהוא מודאג כי אני...‬
‫- ניק -‬
‫שלום.‬ ‫-כבר הגעתם?‬
‫כן. ממש כרגע.‬
‫נראה לי שכבר נשרפתי קצת.‬
‫הווילה ענקית.‬
‫הם צריכים...‬
‫ניק? אני...‬ ‫-באנגלית...‬
‫אני לא שומע אותך.‬ ‫-צ'ארלי?‬
‫נראה לי שהקליטה גרועה.‬ ‫-צ'ארלי?‬
‫ניק?‬
‫צ'ארלי, אתה לא מסדר עדיין.‬ ‫-חכי רגע.‬
‫ניק, אני...‬ ‫-תניח את הטלפון. תוכל לדבר עם ניק אחר כך.‬
‫צ'ארלי, אתה שומע?‬
‫ממש נהדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו ממילא צריכים לדבר על ניק.‬
‫אתה לא אמור להישאר אצלו עד שעה מאוחרת.‬
‫אתם צעירים מדי בשביל סקס.‬ ‫-מה? אנחנו לא עושים סקס!‬
‫צ'ארלי, אני לא טיפשה.‬ ‫אתמול חזרת לבוש בבגדים שלו.‬
‫כי אני...‬ ‫-אחרי כל הקטע עם הלימודים, אני חוששת.‬
‫אני חוששת שאתה מציב בחור מעל לכל דבר אחר.‬
‫אז בגלל הלימודים אסור שיהיה לי חבר?‬
‫זה לא מה שאמרתי.‬ ‫-אימא, את סתם מנפחת דברים.‬
‫אני אומרת את זה רק כי אני דואגת לו.‬
‫הוא נסע לשלושה שבועות,‬ ‫אז נראה לי שאין לך סיבה לדאגה.‬
‫צ'ארלי, אולי אפשר...‬
‫את מוכנה לא לחתור תחתיי מולו?‬
‫היית נוקשה מדי.‬ ‫-אני תמיד אומרת לו את הדבר הלא נכון.‬
‫דודה דיאן, יש לנו את הסיסמה של האינטרנט?‬
‫כן, חומד, בתיקייה במטבח.‬
‫אתה כותב לחברים?‬
‫לא, ניסיתי רק לדבר עם...‬
‫בדיוק דיברתי עם החבר שלי.‬
‫החבר שלך? נראה שיש לך הרבה עדכונים.‬
‫אולי כשאסיים לפרוק הכול,‬
‫תספר לי את כל הסיפור‬ ‫על כוס יין אדום ומקלות לחם?‬
‫כן. נשמע טוב.‬
‫- השבוע הראשון -‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אחת עשרה בדיוק, על הדקה.‬ ‫-אתה מכיר אותי.‬
‫אני באמת מכיר אותך.‬
‫- תוצאות בחינות הגמר -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר.‬
‫אתה משחק במשחק מסוכן מאוד.‬
‫אבל זה כיף.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל אם הילדים יגלו...‬
‫אני יודע. אני אתנהג יפה.‬
‫לא יותר מדי יפה.‬
‫תיכנסו.‬
‫טוב מאוד, איש גדול. תעשו את זה ודי.‬
‫אין ספק שהצלחת מאוד.‬
‫וגם אם לא, את עדיין מדהימה.‬
‫ואת יודעת, בחינות הגמר הן לא ממש חשובות.‬
‫יש את הבגרויות, ואז האוניברסיטה...‬ ‫-נשמע שאתה לחוץ מזה יותר ממני.‬
‫אני לא לחוץ.‬ ‫-אתה כן.‬
‫בואי נלך לפארק וננשנש משהו.‬
‫אני אילחם באופן אישי‬ ‫בכל בוחן שייתן לך ציון גרוע.‬
‫אפשר רק לקבל נשיקה למזל טוב, מוזר אחד?‬
‫החוצה.‬
‫בהצלחה לשתיכן.‬
‫ותזכרו, ציונים גרועים‬ ‫הם לא הדבר הכי נורא בעולם.‬
‫עזבתי את בית הספר בגיל 14‬ ‫ותראו אותי עכשיו. אני פורחת.‬
‫תודה, סבתא.‬
‫ותגידי לי באיזה יום את רוצה‬ ‫לעבור לגור איתי. אני מכינה את החדר שלך.‬
‫מצאתי שטיח יד שנייה מהמם.‬ ‫-כבר קשה לי לחכות.‬
‫יהיו לך ציונים אדירים. אני יודעת את זה.‬ ‫-אולי לא.‬
‫תראי, את האדם‬ ‫הכי חכם בעולם, אז נראה לי שכן.‬
‫תשתקי.‬
‫בואי נעשה את זה.‬
‫בטח הצלחת מאוד.‬
‫אתה יודע לקרוא בכלל?‬
‫איפה הציונים של ניק?‬ ‫-הנה.‬
‫יופי, תודה.‬
‫ויקטוריה ספרינג.‬
‫בסדר. תפתח.‬ ‫-לא.‬
‫תפתח כבר!‬ ‫-בסדר.‬
‫יש!‬
‫אלוהים, קיבלתי שמונה בדרמה!‬
‫זה לא מפתיע.‬ ‫כמה קיבלת במתמטיקה? אני קיבלתי שמונה.‬
‫כל הכבוד, טארה. אני מקווה שתצטרפי‬ ‫לקבוצת ההכנה לאוקסברידג' בספטמבר.‬
‫ממש הצלחת!‬
‫לבחינות אין שום משמעות.‬
‫- תוצאות: ניקולאס נלסון -‬
‫תפסתי אותך, ניק!‬
‫עכשיו תורי!‬
‫אתה רוצה לנסות?‬
‫- צ'ארלי: ממש הצלחת! -‬
‫- אלוהים! תודה שלקחת אותן! -‬
‫צ'ארלי סימס לי כרגע.‬ ‫הצלחתי בכל בחינות הגמר שלי.‬
‫זה נהדר!‬ ‫-יש!‬
‫מזל טוב.‬
‫לא היה שום ספק.‬ ‫-אנחנו לא מופתעים.‬
‫אנחנו חייבים להיפגש עם צ'ארלי.‬ ‫אני מתה לדעת איך הוא.‬
‫אתה חייב להביא אותו‬ ‫לחג המולד. המשפחה צריכה לאשר אותו.‬
‫או שתביא אותו לחופשה בשנה הבאה.‬
‫אם הוא ישרוד טיול רגלי‬ ‫ב-35 מעלות, כמו שאנחנו עושים, הוא יתקבל.‬
‫אני כל כך גאה בך, מותק.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה?‬
‫חבר'ה! חשבתי שנלך‬ ‫ל"ננדוס" כדי לחגוג את התוצאות.‬
‫זאת הסיבה היחידה שאני כאן.‬ ‫-אלוהים, שכחתי לגמרי.‬
‫אני ואל הולכים לפארק.‬ ‫-אני צריכה להתחיל לארוז.‬
‫מתי דיברנו על "ננדוס"?‬
‫בפעם אחרת, אייזיק. מבטיחה.‬ ‫נעשה ערב סרט בקרוב.‬
‫בסדר.‬
‫מצטערת. אוהבת אותך.‬ ‫-אני ממש מצטערת.‬
‫הצלחת מאוד!‬
‫נראה שרק אני ואתה הולכים.‬
‫טוב. לא נורא. בפעם אחרת.‬
‫כן. בהחלט.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫- התראת אריזה כאוטית -‬
‫- בדרכים עם "עשרה דברים‬ ‫שאני שונא אצל אפלטון" -‬
‫ארוחת הערב מוכנה.‬
‫אני לא רעב. אוכל אחר כך.‬
‫אתה נוטש אותי שוב.‬
‫לא בא לי לראות את אימא.‬
‫- השבוע השני -‬
‫- עופו במטוסים, לא על עצמכם -‬
‫- יום המעבר! -‬
‫- היי, איך היום שלך? -‬
‫- צ'ארלי: הכול טוב! איך אתה? -‬
‫אתה נראה כמו כלבלב מאוהב, אחיין יקר.‬
‫באמת?‬
‫לפי האבחנה שלי, אתה לגמרי חולה על מישהו,‬
‫עם תסמינים הולכים וגוברים של משתגע מאהבה.‬
‫לצערי, לא נראה לי שיש דבר כזה.‬
‫אני פסיכיאטרית מוסמכת,‬ ‫אז אני קובעת את הכללים.‬
‫לפעמים...‬
‫את מטפלת באנשים עם הפרעות אכילה?‬
‫לפעמים.‬
‫אני לא מומחית בזה,‬ ‫אבל זה נוטה להתלוות לדברים אחרים.‬
‫למה?‬
‫לא יודע.‬
‫אני סתם סקרן.‬
‫את צריכה לתלות שם פוסטר של בחור חתיך.‬
‫סבתא, אני לסבית.‬
‫אבא שלך לא אמר לי.‬
‫אז תתלי שם פוסטר של בחורה יפה.‬
‫מושלם.‬
‫כל הכבוד.‬
‫דרך אגב, אימא שלך התקשרה שוב.‬
‫את לא צריכה לעשות שום דבר בעניין.‬
‫פשוט חשבתי שכדאי שתדעי.‬
‫יש לה התקף זעם, כי הבינה שאולי לא אחזור.‬
‫את לא חייבת לדבר איתה אם את לא רוצה.‬ ‫-יופי, אני באמת לא רוצה.‬
‫לא הרחקנו אותך מהחבר שלך‬
‫בשביל שתסתמסי איתו במשך כל הערב.‬
‫סליחה.‬
‫את ממש אובססיבית לגבי טאו.‬ ‫אנחנו בקושי נפגשות איתך.‬
‫הוא יוצא איתי לדייט בכל יום כזה.‬
‫זה טוב!‬
‫נכון?‬
‫כן, אבל הוא מתאמץ מאוד,‬ ‫ואני לא ממש בטוחה למה.‬
‫זה כאילו שהוא פוחד שאנטוש אותו‬ ‫אם הוא לא יהיה חבר מספיק טוב.‬
‫נראה לי שזה המצב.‬
‫באמת יש לו ביטחון עצמי נמוך.‬
‫איך אוכל לגרום לו להרגיש בטוח‬ ‫ורגוע יותר בקשר למערכת היחסים שלנו?‬
‫אני לא יודעת...‬
‫באמת נעביר את הערב היחיד‬ ‫שלנו איתך בדיבורים על החבר שלך?‬
‫לא, בסדר. אני מצטערת. מספיק לדבר על החבר.‬
‫תודה.‬ ‫-מישהי מכן רוצה את החצאית הזאת?‬
‫עבר המון זמן מאז שלבשתי‬ ‫חצאית שלא בבית הספר.‬
‫אני אקח אותה. תודה.‬
‫תטפלי בה יפה? היא תתגעגע אליי.‬
‫אני בטוחה שהיא תתגעגע.‬
‫- ערב סרט הערב? -‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-לא הרבה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני מודאגת. אני לא יודעת.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫ואני אותך.‬
‫כפות הידיים שלך קרות.‬ ‫-באמת?‬
‫בסדר.‬ ‫-אתה רגיש לדגדוגים?‬
‫לא...‬
‫תפסיק להיות כזה ביישן.‬
‫מה?‬ ‫-מה זה?‬
‫אה, זאת...‬
‫אימא שלי מצאה אותה‬ ‫כשפינתה דברים מעליית הגג.‬
‫היא הייתה של אבא שלי.‬
‫אנחנו מנסים להיפטר מכל מיני חפצים.‬
‫אבל הוא השתמש בה כל הזמן כשהייתי קטן, אז...‬
‫חשבתי לשמור אותה.‬
‫סליחה שאני כזה מדכדך.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫אתה לא מדבר הרבה על אבא שלך.‬
‫הלוואי שהייתי מכירה אותו.‬
‫הוא היה אוהב אותך. הוא היה ממש יצירתי.‬
‫ואהב לצלם. הוא היה ממש טוב בזה.‬
‫הוא תמיד צילם אותי. שנאתי את זה.‬
‫אף פעם לא עצרתי בשביל שיצלם אותי.‬
‫הלוואי...‬
‫שהייתי עוצר...‬
‫ונותן לו לצלם אותי.‬
‫זה בטח אייזיק. רק רגע.‬
‫לא!‬
‫תפסיקי.‬ ‫-מתי צ'ארלי מגיע?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫הוא לא ממש הגיב בצ'אט הקבוצתי, אז...‬
‫איפה הכי מדגדג לך? שם?‬
‫תפסיק.‬ ‫-בסדר.‬
‫זהו זה, עכשיו תחטוף.‬ ‫-אתם מתכוונים להסתכל על הסרט?‬
‫סליחה.‬
‫לא נראה לכם מוזר‬ ‫שצ'ארלי לא מגיב בצ'אט הקבוצתי?‬
‫הוא בטח עם ניק.‬ ‫-אבל ניק נסע.‬
‫צ'ארלי בקושי מדבר מאז.‬
‫אייזיק, אני בטוחה שהוא בסדר.‬
‫והוא גם שונא את הסרטים‬ ‫שאני בוחר, אז בטח לא רצה לבוא.‬
‫כולנו שונאים את הסרטים שאתה בוחר.‬
‫תסלחי לי, זאת גסות רוח.‬
‫נראה לי שנצטרך להיפרד, למעשה.‬
‫זה גס רוח!‬
‫תפסיק כבר, טאו!‬
‫חבר'ה, נראה לי שאלך.‬
‫לא! בבקשה, אייזיק.‬ ‫-אל תלך. אנחנו אוהבים אותך.‬
‫לא נורא, נעשה את זה בפעם אחרת. תיהנו.‬
‫חמש דקות. רק עוד חמש דקות.‬
‫אחד החברים שלך הגיע.‬ ‫-מה? מי מהם?‬
‫זה שתמיד קורא.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אפשר להיכנס?‬ ‫-כן.‬
‫פספסת את ערב הסרט.‬
‫כן.‬ ‫-לא הפסדת הרבה. טאו ואל לא הפסיקו להתמזמז.‬
‫מה קורה, צ'ארלי?‬
‫מה?‬ ‫-אתה כבר לא רוצה להסתובב איתנו.‬
‫הפסקת להגיב למסרונים.‬
‫קבוצת החברים שלנו לא ממש מתפקדת כרגע.‬
‫בקושי עשינו משהו ביחד במשך כל הקיץ ו...‬
‫אני מרגיש דחוי קצת, למען האמת.‬
‫אני יודע. אני...‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מצטער, פשוט...‬
‫אני פשוט מצטער.‬
‫זה בסדר, צ'ארלי. זה לא סוף העולם.‬
‫רציתי רק לוודא שאתה בסדר.‬
‫אני בסדר.‬
‫ניק פשוט ממש חסר לי,‬ ‫ואימא שלי ממש מעצבנת ו...‬
‫זה הכול. פשוט אין לי חשק לעשות שום דבר.‬
‫אתה מבטיח לי שזה הכול?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אתה יכול לפחות לענות למסרונים שלי.‬
‫אני אענה. סליחה.‬
‫אתה רוצה שאני אלך?‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו יכולים לצפות בעיבוד של "אמה".‬ ‫-אתה יודע שזה מה שאני הכי אוהב!‬
‫הנה.‬
‫- השבוע השלישי -‬
‫- אנונימי: מיהו החבר הכי טוב שלך‬ ‫בטח אחי. עצוב -‬
‫ארוחת הערב מוכנה. את יכולה לקרוא לאחיך?‬
‫למה אני חייבת לקרוא לו?‬
‫כי סביר יותר שהוא ירד אם את תבקשי ממנו.‬
‫היי. ארוחת הערב מוכנה.‬
‫אבא הכין צלי.‬
‫הוא יהיה ממש בלי טעם,‬ ‫אבל אתה יודע שהוא אוהב להכין צלי.‬
‫בסדר. אני יורד.‬ ‫-מה אמרת על כישורי הבישול שלי?‬
‫רק שלא יזיק שתשים קצת יותר תבלינים.‬
‫רשמתי לפניי. צ'ארלי,‬ ‫תעזור לי לערוך את השולחן, בבקשה?‬
‫זאת ביקורת ממש קשה.‬
‫- האם יש לי הפרעת אכילה? -‬
‫- אנורקסיה נרבוזה: מה זאת אנורקסיה? -‬
‫- מהם התסמינים? -‬
‫- מתי אתה חוזר? צ'ארלי מדאיג אותי -‬
‫בשבילך.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, כדאי שנצא עכשיו,‬ ‫כי אנחנו רוצים להספיק לאכול לפני הסרט.‬
‫יש לנו רק 82 דקות לפני שהוא מתחיל.‬
‫למעשה...‬
‫חשבתי שאולי נעשה משהו אחר הלילה.‬
‫באמת? אז על מה חשבנו?‬
‫על שום דבר.‬
‫שום דבר?‬
‫אבל זה הלילה האחרון לפני...‬
‫לפני שאת עוזבת.‬
‫טאו, כמה פעמים אני צריכה‬ ‫להגיד לך שאני לא עוזבת?‬
‫עשינו את זה גם לפני שעברתי ל"היגס".‬
‫אבל אני עדיין מרגיש שאולי, את יודעת...‬
‫תמשיכי הלאה, או משהו כזה.‬
‫אני יודעת. אני מבינה.‬
‫איבדת מישהו בעבר ו...‬
‫אתה פוחד שזה יקרה שוב.‬
‫זה היה הקיץ הכי טוב בחיי.‬
‫אבל "למברט" חשוב לי.‬
‫אני רוצה ליצור אמנות,‬ ‫להכיר חברים חדשים ולעבור חוויות חדשות.‬
‫אז כן, אולי לא נוכל לבלות ביחד מדי יום,‬
‫אבל זה לא אומר שאני אחבב אותך פחות.‬
‫בסדר.‬
‫אני רצינית, טאו.‬
‫מה?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫רגע. באמת?‬
‫לא, אני רק צוחקת.‬
‫גם אני אוהב אותך. אני אוהב אותך כל כך.‬
‫פשוט חשבתי שמוקדם מדי לומר את זה.‬
‫אולי באמת מוקדם מדי. לא אכפת לי.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫בסדר.‬
‫בואי נלך לעשות שום דבר.‬
‫כל המשפחה נמצאת ביחד.‬
‫צלי של יום א'. לא עשינו את זה כבר מזמן.‬ ‫-נכון. אנחנו צריכים לעשות את זה יותר.‬
‫אני יודע.‬ ‫-זה ממש נחמד.‬
‫והטעם נפלא.‬ ‫-תודה.‬
‫השתדלתי מאוד.‬
‫זה ניצחון. מה דעתך, טורי?‬
‫תפוחי האדמה?‬ ‫-כן.‬
‫ראשית אידיתי אותם...‬
‫צ'ארלי, משהו לא בסדר?‬
‫אתה מרגיש לא טוב?‬
‫באמת לא אכלת הרבה.‬ ‫אל תגיד לי. זה בגלל התיבול?‬
‫אני הולך לשירותים.‬
‫בסדר.‬
‫אני לא רוצה לעזוב.‬
‫אני לא יודע.‬ ‫אני דווקא מתגעגע למזג האוויר באנגליה.‬
‫- טורי ספרינג:‬ ‫מתי אתה חוזר? צ'ארלי מדאיג אותי -‬
‫אתה בסדר, ניק?‬ ‫-כן, אני צריך רק...‬
‫אני צריך לדבר עם צ'ארלי. ניפגש אחר כך.‬
‫בסדר.‬
‫- ניק -‬
‫ניק.‬ ‫-צ'ארלי.‬
‫אתה שומע אותי?‬ ‫-כן, אני שומע.‬
‫תודה לאל.‬
‫התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫ואני אליך.‬
‫תראה, אני יודע שלא דיברנו על זה הרבה,‬
‫ולא נורא אם אתה לא רוצה‬ ‫לדבר על זה כרגע, אבל אני...‬
‫אתה בסדר?‬
‫פשוט תהיתי אם אתה מקפיד לאכול.‬
‫אני...‬
‫צ'ארלי?‬
‫צ'ארלי, אתה עדיין שם?‬
‫אתה...‬
‫שמעת מה אמרתי?‬
‫אני...‬
‫אני חושב שצדקת.‬
‫אני חושב שבאמת יש לי הפרעת אכילה.‬
‫אני מצטער.‬
‫צ'ארלי.‬
‫זה בסדר.‬
‫יהיה בסדר. אתה יכול לדבר‬ ‫עם ההורים שלך. אתה יכול להשיג עזרה.‬
‫אני לא יכול לספר על זה להורים שלי.‬
‫אימא שלי שונה משלך.‬ ‫היא לא מקשיבה לי. היא מתעצבנת עליי.‬
‫אבל...‬
‫אני לא יודע מה לעשות.‬
‫צ'ארלי?‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫אתה מסמס לניק? יש לנו ארוחת ערב משפחתית.‬
‫הרגשתי לא טוב.‬
‫בסדר. אז מה הבעיה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫צ'ארלי, תפסיק לדלג‬ ‫על ארוחות. אתה חייב לאכול.‬
‫אני מרגיש לא טוב.‬
‫בוא למטה. אני אתן לך פרצטמול.‬
‫צ'ארלי.‬
‫אני חייב לסיים.‬
‫מצטער, אני...‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫כדאי שנחזור בקרוב.‬ ‫אני צריכה להשכיב את הילדים לישון.‬
‫מה קורה?‬
‫משהו הציק לך במשך כל החופשה.‬
‫לצ'ארלי יש הפרעת אכילה.‬
‫הבנתי.‬
‫אתה בטוח בזה?‬
‫כן.‬
‫הוא...‬
‫לפעמים הוא פשוט לא מסוגל לאכול.‬
‫זה קורה הרבה.‬
‫וזה גורם לו חרדה קשה.‬
‫המצב ממש החמיר לאחרונה. אני...‬
‫אני מנסה לגרום לו לדבר איתי על זה,‬
‫או עם ההורים שלו, או משהו,‬ ‫אבל הוא אומר שהוא פשוט לא יכול.‬
‫הוא לא יכול לדבר איתם על דברים כאלה ו...‬
‫אני לא יודע מה לעשות עכשיו.‬
‫אני לא יכול להכריח אותו לאכול.‬ ‫זה רק יחמיר את המצב.‬
‫אם אני לא אעשה שום דבר...‬
‫הוא פשוט...‬
‫אני ממש אוהב אותו.‬
‫ואני פוחד.‬ ‫-בוא הנה.‬
‫מתוק שלי.‬
‫אתה ילד בן 16.‬
‫זה משא כבד בשביל מישהו בן 16.‬
‫מותר לך לפחד.‬
‫אני לא יודע מה לעשות.‬
‫אני לא יודע איך לטפל בו.‬
‫אולי אתה לא יכול.‬
‫אני חייב. אני החבר שלו.‬
‫אני יודעת, ואני יודעת שאתה אוהב אותו מאוד.‬
‫ואני יודעת שאתה חושב‬ ‫שלהציל אותו זה תפקידך,‬
‫ואני יודעת מהי ההרגשה‬ ‫כשאתם כל העולם זה בשביל זה,‬
‫אבל התלות הזאת לא בריאה לאיש.‬
‫צ'ארלי זקוק למישהו שאינו החבר בן ה-16 שלו.‬
‫הוא זקוק לעזרה מרופא או ממטפל,‬
‫ממישהו שמבין בהפרעות אכילה‬ ‫ויודע איך לטפל בהן.‬
‫אהבה לא יכולה לרפא הפרעות נפשיות.‬
‫אז אני לא יכול לעשות שום דבר?‬ ‫-לא אמרתי את זה.‬
‫אז איך?‬
‫יש הרבה דברים שאתה יכול לעשות.‬
‫אתה יכול לתמוך בו.‬
‫דבר איתו, או שתקשיב.‬
‫אתה יכול לעודד אותו כשיש לו יום קשה.‬
‫- בוא ניפגש היום. טיול לחנות הספרים? -‬
‫ובימים הקשים האלה‬ ‫אתה יכול לשאול אותו איך אתה יכול לעזור.‬
‫עמדו זה לצד זה, גם כשקשה.‬
‫- אימא, שיחה שלא נענתה -‬
‫- חסימת איש קשר -‬
‫אבל אתה צריך לדעת גם שלפעמים‬
‫אנשים זקוקים ליותר תמיכה‬ ‫מכפי שאדם אחד יכול לתת.‬
‫זאת אהבה, מותק.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬