‫- חוף מבטחים 2 -‬
‫כן, האישה שראיתם עכשיו היא הרופאה שלי.‬
‫זאת שנראתה כאילו היא עומדת לבכות.‬
‫היא אמרה שתהיה לי שחמת‬ ‫אם לא אפסיק לשתות.‬
‫בדיוק כמו אבא שלי.‬
‫היא גם הייתה הרופאה של אבי המנוח.‬
‫היא רופאה נהדרת,‬ ‫אבל היא אוהבת להיות דרמטית.‬
‫הפעם היא השתמשה במונח רפואי משכנע מאוד.‬
‫"אתה תמות בסוף, אידיוט!"‬
‫אולי היא צודקת.‬
‫עברה שנה מאז שמליסה מתה.‬
‫אני לא יודע באיזה שלב של האבל אני נמצא.‬
‫אני רק יודע שאני חייב להתאפס על עצמי.‬
‫אחרת תהיה לי בעיה.‬
‫והיא כבר לא כל כך קטנה.‬
‫פיראט.‬ ‫-בוס.‬
‫בבקשה, מר ג'אן.‬
‫פיראט! מה עשית? השתעממת כשלא היינו כאן?‬
‫- מליסה -‬
‫בסדר. הנה הסוללות.‬
‫מה אתה רוצה בכריך שלך?‬ ‫-גלידה.‬
‫ג'אן.‬ ‫-זה תמיד יבש.‬
‫משהו חסר. אני אגיד לך כשאגלה מה זה.‬
‫בחייך. "זה יבש".‬
‫נעשה מה שאתה רוצה אחרי שתאכל את הכריך.‬ ‫פיראט!‬
‫טוב.‬ ‫-הבאנו לך אוכל. בוא הנה.‬
‫- זהירות!‬ ‫חדר המדעים הסודי של ג'אן ופיראט -‬
‫- מכונת הזמן של ג'אן -‬
‫ג'אן! הגיע הזמן!‬
‫הגיע הזמן להשתולל!‬
‫באמת?‬ ‫-כן!‬
‫אלוהים!‬
‫הפעם זה בטוח יצליח!‬
‫אתה בטוח?‬
‫כן! יש לנו את הסוללות הנכונות!‬
‫נוסע מספר 1, אתה מוכן?‬ ‫-מוכן, קפטן 1.‬
‫בדיקת תאריך.‬
‫ה-21 במרץ, 2022, קפטן.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫ב-2024, קפטן.‬
‫אנחנו צריכים עוד סוללות. אני בטוח.‬
‫פיראט?‬
‫אנחנו נבנה את מכונת הזמן, נכון?‬
‫אני לא יודע, בוס.‬ ‫אבל לפחות נמשיך לנסות.‬
‫צריך לבנות אותה.‬
‫אני צריך לחזור בזמן ולומר‬ ‫לאמא שאני אוהב אותה כל כך.‬
‫לא יכולתי להגיד לה לפני שהיא עזבה.‬
‫אולי אם אני אחזור ואספר לה, היא לא תעזוב.‬
‫היא תחליט להישאר.‬
‫פיראט?‬
‫אתה תפסיק לשתות, נכון?‬
‫אתה מסריח כשאתה שותה.‬
‫אוי, שתוק.‬
‫בוא נשלח לב למליסה.‬
‫ג'אן?‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫פיראט! מה הבעיה שלך היום?‬
‫אוי, פיראט!‬
‫פיראט?‬
‫כלבים טובים.‬ ‫-קדימה, חבר'ה, שבו.‬
‫כן, שב לי על הרגל.‬
‫פיראט, צריך למצוא לך מישהי בדחיפות.‬
‫הוא מסורס.‬
‫לא דיברתי עליו. דיברתי עליך!‬
‫אנחנו צריכים מישהי בשבילך.‬
‫פאטוש, תעזבי אותי. בפעם האחרונה שניסית...‬
‫ג'אן הגיע. וזה היה נורא כל כך?‬
‫לא לזה התכוונתי. אנחנו בסדר. אני בסדר.‬
‫ממש.‬
‫טוב, כולנו עוברים תקופות קשות.‬
‫אבל חייבים להמשיך הלאה בשביל ג'אן.‬
‫כרגע הילד הכי זקוק לאבא שלו.‬
‫אני כאן. אני תמיד שם בשביל ג'אן.‬
‫עם הבקבוקים שלך?‬
‫פאטוש, נראה לך שזה קל לנו?‬
‫אחרי שש שנים, הילד מגלה שאבא שלו חי.‬
‫הפכתי לאבא כמעט בן לילה.‬
‫הוא לא יכול לקרוא לי "אבא", ידעת את זה?‬
‫אז תקרא לו "בן".‬
‫הפסיכולוג אמר לא להאיץ בו.‬ ‫לתת לו לעשות את זה בעצמו.‬
‫אולי אתה לא מוכן להיות אבא,‬
‫ומשתמש בפסיכולוג כתירוץ?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אבל אתה צריך מישהי בחיים שלך.‬
‫זה יהיה טוב גם לך וגם לג'אן.‬
‫פשוט סמוך עליי.‬
‫טוב, אני אטפל בזה. אני אדאג לזה.‬
‫אל תעשי כלום. טוב, אני כבר מאחר.‬
‫לאן?‬
‫קודם לבית הספר, ואז לפסיכולוג.‬ ‫אני אאסוף את פיראט הערב.‬
‫שימי עין על פרויד. תרחיקי אותו ממאמי.‬
‫גם פיראט נשאר איתי?‬ ‫-בדיוק.‬
‫קדימה.‬
‫ג'אן, חבר, למה אתה לא רוקד?‬
‫אני לא אוהב לרקוד. זה כמו שיעורי בית.‬
‫חוץ מזה, לאמא ולי היה ריקוד שונה.‬
‫איזה ריקוד? תראה לנו.‬ ‫מה הסיפור? זה רק ריקוד.‬
‫ג'אן הפחדן!‬
‫ג'אן, אני ממש רוצה לראות‬ ‫איך אתה ואמא שלך הייתם רוקדים.‬
‫ראיתם מה הוא עשה?‬
‫מי האיש המזוקן שאוסף אותך?‬
‫אם הוא אבא שלך,‬ ‫למה אתה קורא לו פיראט ולא אבא?‬
‫הוא גם לא קורא לו בן.‬ ‫הוא קורא לו "בוס". מה לעזאזל?‬
‫בואו, חבר'ה, בואו נזוז!‬
‫ג'אן?‬
‫אנחנו יכולים פשוט ללכת?‬
‫תראה, אבא, הוא לא יודע לרקוד!‬
‫קפוץ, בוס.‬
‫זהו זה.‬
‫שוב הפסיכיאטר?‬
‫לא פסיכיאטר, פסיכולוג.‬
‫תזכור את הנושא. מופע סוף השנה.‬
‫אתה תלך, ותעשה את הריקוד.‬
‫אני לא אלך וארקוד.‬ ‫-אתה כן.‬
‫מה עוד? תפרוש מבית הספר כי הם צוחקים עליך?‬
‫רעיון מעולה. אני אחשוב על זה.‬
‫לא. אתה לא פורש.‬ ‫-אני כן.‬
‫לא, אתה לא.‬
‫אני לא אלך.‬ ‫-אתה כן תלך.‬
‫אני לא.‬ ‫-אתה כן.‬
‫לא, ואני אדווח עליך ל"פדיגוג".‬
‫פדגוג. תלמד לבטא את זה קודם.‬
‫יש שמונה נוסעים.‬ ‫עוד שישה עולים, כמה יש עכשיו?‬
‫יותר מדי. לדעתי הם צריכים ללכת ברגל.‬
‫יום יפה היום.‬ ‫-ג'אן, בחייך, בבקשה.‬
‫אני אפרוש מבית הספר.‬
‫לא, אתה לא.‬ ‫-אני כן.‬
‫אתה לא.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא.‬ ‫-אני כן.‬
‫אתה לא.‬ ‫-כבר פרשתי!‬
‫לא, אתה לא.‬ ‫-אבל אני כן.‬
‫אתה לא.‬ ‫-הרגע פרשתי.‬
‫לא נכון.‬ ‫-בבקשה, פשוט תן לו לפרוש.‬
‫ברור שהוא לא רוצה.‬
‫אני חושבת שאתה צריך לחשוב על זה,‬ ‫בשקט וברוגע.‬
‫תודה.‬
‫אני אבנה את מכונת הזמן שלי,‬
‫אסע לשנת 3500, ולא אראה אותך יותר.‬
‫אז אני אסע ל-4500.‬
‫ואני אסע ל-5000.‬
‫6000.‬ ‫-7000.‬
‫8000.‬ ‫-9000!‬
‫10,000!‬ ‫-אבל אני בשנת 2024.‬
‫תקשיבו, בבקשה, אני מבקשת מכם ברצינות.‬
‫אני רק מבקשת קצת שקט, דממה.‬ ‫אני מנסה לעבוד כאן.‬
‫אנחנו ממש מצטערים.‬
‫ג'אן, תהיה בשקט. הגברת מנסה לעבוד.‬
‫לא, היא לא. היא סתם יושבת ולא עושה כלום.‬
‫על מה את עובדת?‬ ‫-אני חושבת.‬
‫גם אנחנו חושבים, נכון?‬
‫אבל הייתי רוצה לחשוב בשקט.‬
‫אכפת לך? לא. תודה.‬
‫את קצת לחוצה.‬
‫שאני אזמין לך משהו לשתות?‬ ‫זה יעזור לך לחשוב.‬
‫לא, תודה. הפסקתי לשתות.‬
‫רואה?‬
‫אפילו זאת הפסיקה. אתה עדיין שותה.‬
‫"אפילו זאת"?‬ ‫-אני אבנה את מכונת הזמן שלי.‬
‫אני אאסוף כל תולעת‬ ‫ואמצא גם את כל חורי התולעת.‬
‫אתה רוצה לבנות מכונת זמן?‬
‫אז תקשיב לי טוב.‬
‫אם אתה רוצה לבנות מכונת זמן,‬ ‫אתה צריך להגיע למהירות גבוהה מאוד.‬
‫אתה צריך להגיע למהירות האור.‬
‫אתה יודע מה קורה במהירות האור?‬
‫המסה עולה. המסה נעשית אינסופית.‬
‫מה צריך כדי להזיז מסה אינסופית?‬
‫אנרגיה אינסופית.‬
‫האם אפשר לייצר אנרגיה אינסופית?‬
‫לא.‬
‫לכן, אתה לא יכול להגיע למהירות האור.‬
‫זה אומר שאתה לא יכול לבנות‬ ‫את מכונת הזמן שלך.‬
‫אנחנו צריכים אור. הרבה אורות.‬
‫ארבע עשרה.‬
‫תסתכל קודם על הנשים, ואז על הכלבים.‬
‫שמת לב למשהו?‬
‫הם דומים.‬ ‫-הם דומים.‬
‫אני לא רוצה אף אחד, פאטוש.‬ ‫מה את לא מבינה? אני לא רוצה.‬
‫אוף!‬
‫אלה בסדר?‬
‫מאיפה הבאת אותן?‬ ‫-מהמחסן.‬
‫הבחורה המעצבנת עם המשקפיים‬ ‫אמרה שאנחנו צריכים אור.‬
‫אלה בסדר?‬
‫מי אלה? עכשיו את מנסה למצוא לנו אמא?‬
‫אל תדבר שטויות, זה לא העניין.‬
‫תמצאי מישהו לעצמך.‬
‫תאמין לי, מותק, אני מנסה.‬
‫למה המנהל מתקשר אליי?‬
‫שלום, אדוני. כן, אני מקשיב.‬
‫אני? לא, לא שלחתי דוא"ל לאף אחד.‬
‫איך ילד קטן יכול לעשות את זה?‬ ‫אפילו אני לא יכול.‬
‫אם תוכל להעביר לי את המייל,‬ ‫אני אבדוק אותו.‬
‫אני אבדוק את תיבת ההודעות שנשלחו.‬ ‫בסדר, תודה.‬
‫מכתב התפטרות?‬
‫טוב, אני אלך לחדר שלי.‬
‫אני אנוח קצת.‬
‫ביי.‬
‫ג'אן?‬
‫ג'אן!‬
‫מדהים.‬ ‫-ג'אן.‬
‫ג'אן, מותק.‬
‫"אני מכריז על התפטרותי מתפקידי כתלמיד‬
‫"בבית הספר הפרטי סבדם.‬
‫"אני חושב שהזנחתי את חיי האישיים‬ ‫בגלל לוח הזמנים העמוס שלי.‬
‫"הריקוד שלכם גרוע.‬ ‫זה צריך להיות כיף, לא שיעורי בית.‬
‫"חוץ מזה, למה לעשות את הריקוד המשעמם שלכם‬ ‫כשאפשר להשתולל?‬
‫"בכל אופן, אני לא אוהב את ביה"ס שלכם,‬ ‫ואני לא חושב שהוא נחוץ לי.‬
‫"מעתה והלאה, דברו עם פיראט, לא איתי.‬
‫"בברוכה, ג'אן."‬ ‫מה זה לעזאזל "בברוכה"?‬
‫אתה מנסה להטריף אותי?‬
‫שלחת את זה להורים, למורים, למנהל, לכולם!‬
‫ג'אן, מה אתה עושה?‬
‫אני מתפטר מהלימודים.‬
‫גם ככה לא הייתי הולך לבית הספר!‬
‫זה לא בא בחשבון. תשכח מזה.‬
‫אני לא אלך. ואתה לא יכול להכריח אותי.‬ ‫אפילו אמא לא הכריחה אותי.‬
‫אבל אני מכריח אותך, בסדר?‬
‫מי אתה בכלל? מי אתה?‬
‫רואה? אתה שום דבר בשבילי.‬ ‫אתה לא יכול להכריח אותי.‬
‫אני אשיג הרבה אורות,‬
‫אפעיל את מכונת הזמן שלי ואלך לאמא שלי.‬
‫ואני לא אראה אותך שוב לעולם!‬
‫מכונת זמן היא לא דבר אמיתי, ג'אן.‬
‫אתה לא יכול לחזור לעבר.‬
‫אתה חושב שאני לא מתגעגע לאמא שלך?‬
‫אבל מליסה כבר לא כאן!‬
‫תתבגר. אני מבקש ממך, רק קצת, בבקשה.‬
‫זה לא היה קורה אם אמא שלי הייתה כאן.‬
‫כשאני אחזור אחורה, אני אספר לה הכול!‬
‫ואני אצעק עליה.‬
‫על זה שהיא השאירה אותי עם מישהו כמוך,‬ ‫אני אצעק עליה.‬
‫אמא!‬
‫אמא, תפתחי!‬
‫אפשר לדבר, אמא?‬
‫אמא!‬
‫מר פיראט, אמא שלך לא בבית.‬
‫טופאן, סליחה שאני מפריע לשקר שלך,‬ ‫האורות דולקים.‬
‫אמא שלי אף פעם לא משאירה‬ ‫את האורות דולקים.‬
‫מה שתגיד, זה לא היה נחמד מצידך.‬
‫מר פיראט.‬
‫היא לא אוהבת שאתה בא ככה.‬ ‫אתה שם אותי במצב לא נעים.‬
‫אני בסדר גמור. אני רק אדרדר...‬
‫אני רק אדבר איתה, ואז אני אלך, מבטיח.‬
‫אמא?‬
‫ג'אן ואני שוב רבנו היום.‬
‫את יודעת מה הוא עשה?‬
‫הוא שלח מכתב התפטרות לבית הספר שלו.‬
‫אפשר להתפטר מהכול...‬
‫אבל לא מלהיות אבא, אמא.‬
‫אני כל כך כועס על מליסה לפעמים, את יודעת?‬
‫כי היא לא מצאה אותי קודם.‬
‫שש שנים ארוכות.‬
‫יש לך בן, ואין לך מושג.‬
‫אתה מפספס את החיוך הראשון שלו.‬
‫הזחילה הראשונה שלו.‬
‫הפעם הראשונה שהוא הולך.‬
‫אני מרגיש כאילו כל השנים האלה נגנבו ממני.‬
‫אולי אם הייתי איתו מההתחלה...‬
‫לא הייתי כזה אבא מחורבן.‬
‫אמא,‬
‫איך אני אהפוך...‬
‫לאבא טוב?‬
‫ניסיתי לא להפוך לאבא שלי,‬
‫אבל בסוף נהייתי בדיוק כמוהו.‬
‫אתה מה שאתה מפחד להיות.‬
‫לילה טוב, אמא!‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני אלך הביתה לישון.‬
‫לחיי האבות המחורבנים!‬
‫הייתה בחורה עם אופניים אדומים,‬ ‫מחופפת קצת. היא פה?‬
‫הבן שלי ואני צריכים אור.‬
‫פיראט.‬
‫פיראט, הגיע הבוקר, תתעורר.‬
‫קום.‬
‫תראה את זה.‬
‫ג'אן היה עם הטאבלט כל הלילה.‬
‫אולי כדאי שתבדוק‬ ‫את היסטוריית החיפושים שלו.‬
‫ביי.‬
‫- האם אבות שותים? -‬
‫- איך ילדים יכולים למנוע‬ ‫מהאבות שלהם לשתות? -‬
‫אנחנו צריכים להתקרב למהירות האור‬ ‫בקצה אחד של חור התולעת.‬
‫במקרה כזה, מתחיל להיווצר הפרש זמנים‬
‫בין נקודת הכניסה לנקודת היציאה מהחור.‬
‫בשלב הזה, מהירות האור...‬ ‫-בוס.‬
‫אני מצטער.‬
‫...קצה אחד בעבר, השני בעתיד...‬
‫לפעמים אני מרגיש כל כך נואש, כזה כושל.‬
‫...אזורי כבידה שונים...‬
‫ואני יודע שמגיע לך הרבה יותר טוב ממני.‬
‫...וזה משבש את הסנכרון בין שני הקצוות.‬
‫אז שני הקצוות של חור התולעת יוצרים...‬
‫אני מבטיח, לעולם לא אאכזב אותך שוב.‬
‫...התנאים למסע בזמן.‬
‫מה זה?‬
‫בגלל חורי תולעת...‬
‫זה בשבילך.‬
‫למכונת הזמן.‬ ‫-אמרת שמכונות זמן הן לא אמיתיות.‬
‫אמרת את זה.‬
‫הייתי בור.‬
‫להיות בור זה כמו להיות טיפש?‬
‫בוא נמקם גם את האורות האלה.‬
‫...עכשיו יש לכם שער לעבר.‬
‫אבל עדיין, אל תתקעו בעבר‬
‫ותזניחו את האושר היקר‬
‫שקורה בזה הרגע.‬
‫לא הבטחת לילד היום?‬
‫אני לא הולך לשתות, תירגעי.‬
‫אז לאן?‬ ‫-אני צריך להודות למישהו על אתמול בלילה.‬
‫הבחורה שהביאה אותך הביתה?‬
‫הראיתי לך מלא בנות, ועל כולן אמרת,‬
‫"אל תהיי מגוחכת, פאטוש."‬
‫מי היא? יותר חשוב, למה היא?‬
‫היא יודעת פיזיקה.‬
‫היא רוכבת על אופניים.‬
‫היא הפסיקה לשתות.‬
‫והיא וג'אן הסתדרו יפה.‬
‫אחרי שסבא שלי מת, סבתא שלי אמרה,‬
‫"האינטליגנציה של המשפחה שלנו‬ ‫מאוזנת עכשיו."‬
‫אם היא התכוונה אלינו‬ ‫או רצתה שסבא שלי יתהפך בקברו,‬
‫זו עדיין תעלומה.‬
‫תודה לכולכם שבאתם.‬ ‫אני מקווה שנתראה שוב בקרוב.‬
‫רציתי להודות לך על אתמול בלילה.‬
‫אבל אמרתי לך, אני לא שותה. הפסקתי.‬
‫גם אני. זה מים.‬
‫אל תיתן לאדון עוד משקאות.‬
‫הוא הופך לנטל.‬
‫הייתי נטל?‬
‫אולי קצת הגזמתי, אבל היה לילה ממש נחמד.‬
‫זה היה לילה נחמד?‬
‫לא?‬
‫אני אתאר לך את זה.‬
‫אתמול בלילה...‬
‫למה ליהודים יש אפים גדולים?‬
‫כי האוויר בחינם!‬
‫זו אמורה להיות בדיחה?‬
‫בחייכם, זה היה מצחיק.‬
‫לא הבינו את הבדיחה שלי.‬
‫הצד של אמא שלי כמעט יהודי.‬
‫את מגזימה.‬ ‫-לא, זה רק חלק מזה.‬
‫אז למה עזרת לי? טרחת לקחת אותי הביתה.‬
‫יכולת להיפטר ממני עם מונית.‬
‫אתה צודק. אני אעשה את זה בפעם הבאה.‬
‫תשתה הרבה מים בשביל כליות בריאות.‬ ‫זה גם משפר את איכות הבכי שלך.‬
‫בכיתי אתמול בלילה?‬
‫אחי, בכיתי או לא?‬
‫השרשרת רופפת, את תפגעי בחישורים.‬
‫עכשיו אתה מומחה?‬ ‫-סוג של.‬
‫מה, אתה מכונאי אופניים?‬
‫לא, אבל קרוב.‬
‫אם תרשי לי...‬
‫בסדר.‬
‫הייתי עושה את זה‬ ‫אם היא לא הייתה תקועה בין הלוקרינג.‬
‫האופניים האלה לא קצת ישנים?‬
‫טוב, קצת. הם של אח שלי.‬
‫תשאירי אותם כאן. אני אקח אותך הביתה.‬ ‫אני אתקן אותן מחר. מבטיח.‬
‫לא, זה לילה כזה נעים.‬ ‫אני אלך ברגל הביתה. לא מתה על מכוניות.‬
‫תאמיני לי, גם אני לא.‬
‫בואי.‬
‫את רעבה?‬ ‫-כן.‬
‫מה נאכל?‬
‫בויוז.‬
‫בויוז?‬
‫איפה אני אמצא את זה בשעה כזאת?‬
‫זה תלוי בך, אני חשבתי על הרעיון.‬
‫בבקשה.‬
‫זה חם. תודה רבה.‬
‫אין בעד מה. בבקשה.‬
‫והנה האיירן שלכם.‬
‫בבקשה.‬
‫תיהני, גברתי.‬
‫אני לא תמיד פותח את החנות בשעה כזאת.‬
‫לא יכולתי לסרב כשהוא הזכיר את ההיריון שלך.‬
‫אם רק היית יודע איזו טובה עשית, סאלי.‬
‫היא ממש בהיריון.‬
‫לא הרבה, אבל גם לא קצת. בדיוק מספיק.‬
‫באיזה חודש את?‬
‫שני.‬ ‫-חמישי.‬
‫טוב סאלי, תודה. תמסור ד"ש לאשתך ולילדים.‬
‫תודה.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫היית צריך להגיד לי שאני בהיריון.‬ ‫-רציתי לראות אותך מאלתרת.‬
‫חוץ מזה, חודש חמישי?‬ ‫אני נראית כאילו אני בחודש החמישי?‬
‫מה עם חודשיים?‬ ‫למי יש חשקים בחודש השני?‬
‫מה זה אומר להיות בהיריון בדיוק מספיק?‬
‫זה חודש חמישי.‬
‫זוכר ששאלת אותי למה עזרתי לך?‬
‫אתה כמו מישהו שהכרתי.‬
‫הסיבה שבגללה הפסקתי לשתות.‬
‫מי זה?‬ ‫-מישהו.‬
‫למה הבן שלך כל כך רוצה את מכונת הזמן הזאת?‬
‫ילדים, את יודעת.‬
‫מה הסיפור שלך?‬
‫הסיפור שלי? שכחי מזה, את תבכי.‬
‫אה, באמת? אתה גוסס או מה?‬
‫גם אם אתה לא,‬ ‫אתה בהחלט מנסה להרוג את עצמך.‬
‫למה אתה שותה כל כך הרבה?‬
‫חלקית כדי לברוח, חלקית כדי לשכוח.‬ ‫וחלקית בגלל גנטיקה.‬
‫אז מה הבעיה שלך?‬
‫הבעיה שלי...‬
‫היא להיות אבא.‬
‫אני מנסה להיות אבא טוב.‬
‫וככל שאני מנסה, אני נעשה יותר גרוע.‬
‫אז תפסיק לנסות.‬
‫כלומר, להיות אבא טוב.‬
‫תנסה לא להיות אבא גרוע.‬
‫אם אתה יודע מה אתה לא רוצה,‬ ‫קל יותר להשיג מה שאתה רוצה.‬
‫אני מנסה את זה לאחרונה.‬
‫ואיך הולך לך?‬
‫טוב...‬
‫מספיק טוב כדי לשרוד.‬
‫אז מה את לא רוצה?‬
‫לאחרונה, אני לא רוצה כלום.‬ ‫במיוחד לא אנשים.‬
‫אני רק רוצה לשבת ולבהות בקירות.‬
‫אני מדוכאת. זה מה שהפסיכולוג שלי אומר.‬
‫דיכאון רציני אפילו.‬
‫גם אני הייתי נהנית ככה פעם.‬
‫לפעמים, אני מתגעגעת לימים ההם.‬
‫תפסיק עם השטויות.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫אה, בסדר.‬ ‫-אנחנו מאחרים, היו פקקים מטורפים.‬
‫הכאוס של איסטנבול. תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אחי? מה קורה? אתה לא מזהה אותי.‬
‫לא הכרנו. ארמאן.‬ ‫-שלום.‬
‫דידם, ארוסתי.‬
‫היי. אני אורהאן.‬
‫שלום.‬ ‫-אולג'אן.‬
‫נפגשנו בבודרום...‬
‫מחוז ביטז?‬
‫ביטז. אם ביטז היה יכול לדבר.‬
‫אני מתפלא ששכחת. הכוסות שלכם ריקות.‬
‫פעמיים מים, בבקשה. נקי.‬
‫כדאי שנגיד שלום לחליל, הוא ייעלב.‬
‫נתראה, תעשו חיים.‬ ‫אתה מנגן אחלה מוזיקה, דרך אגב!‬
‫תודה.‬
‫פיראט.‬
‫אני מוכר אופניים.‬
‫אני מזניח את העבודה לאחרונה, אבל זה בסדר.‬
‫יש לי בן. קוראים לו ג'אן.‬
‫היצור האהוב עליי בעולם.‬
‫אנחנו גרים יחד.‬
‫יש לנו עליות ומורדות, אבל אנחנו משתדלים.‬
‫ולסיום, אני מודה לך על הערב.‬
‫זה הרגיש נהדר.‬
‫סזאן. אני אדריכלית.‬
‫גם אני הזנחתי את העבודה לאחרונה.‬
‫יש לי אח. קראם.‬
‫גרנו יחד.‬
‫הוא עבר לארה"ב כשהתקבל לקולג'.‬
‫היצור האהוב עליי בעולם.‬
‫אני קצת מדוכאת, אבל אני אתגבר על זה.‬
‫ולסיום, תודה לך על הערב.‬
‫זה הרגיש נהדר.‬
‫כדי לראות את אמא שלו.‬
‫שאלת אותי על זה.‬
‫"למה הבן שלך כל כך רוצה את מכונת הזמן?"‬
‫הוא רוצה לחזור בזמן‬
‫ולהגיד לאמא שלו‬
‫שהוא אוהב אותה כל כך.‬
‫הוא חושב...‬
‫שאולי היא לא תמות, שהיא תישאר איתו.‬
‫אני מצטערת לשמוע.‬
‫תודה.‬
‫פגשתי את ג'אן רק בשנה שעברה.‬
‫גיליתי שהוא הבן שלי.‬
‫ומליסה אמרה לי שנפגשנו...‬
‫לפני שבע שנים.‬
‫במשך שש שנים,‬ ‫חייתי בלי לדעת בכלל שיש לי בן.‬
‫מליסה הייתה חולה.‬
‫כשהיא עזבה, היא השאירה לי‬ ‫את המתנה הכי הקשה והכי יפה בעולם.‬
‫עכשיו נשארנו רק שנינו.‬
‫אמרתי לג'אן...‬
‫שמכונת הזמן היא לא מציאותית.‬
‫אני האדם הכי מחורבן בעולם.‬
‫אחריי.‬
‫התכוונתי לתקן את זה.‬
‫עשיתי את זה בזמן שישנת.‬
‫תתכונן, אנחנו הולכים.‬
‫לאן?‬
‫לראות את ג'אן. אני צריכה להתנצל בפניו.‬
‫אל תטרחי. ההתנצלות התקבלה.‬
‫אל תדאג, אני לא אפגע בילד שלך.‬
‫את לא, אבל הוא יכול לעשות לך משהו.‬
‫אם אתה מתכוון ליום בבית הקפה,‬ ‫אנחנו צריכים לשכוח מזה‬
‫כי זה היה יום רע.‬
‫חוץ מזה, אני טובה מאוד עם ילדים.‬
‫את בטוחה לגבי זה?‬ ‫-כן, אני בטוחה.‬
‫איך שאת רוצה.‬
‫היי. מעניין איזה מסגד זה.‬
‫ג'אן. אתה יכול לקרוא את זה?‬
‫זה מסגד ואליד סולטן, רואה?‬
‫למה אנחנו פה בכלל?‬
‫כדי לראות את המקום הזה.‬
‫למה הבחורה המעצבנת כאן?‬ ‫-ג'אן, זה לא יפה.‬
‫אמרתי לך, אחותך סזאן...‬ ‫-אין לי אחות.‬
‫דודה סזאן...‬ ‫-אין לי דודה.‬
‫דודה?‬
‫אני אסתדר.‬
‫ג'אן, מותק.‬
‫אני ממש מצטערת על מה שאמרתי‬ ‫בקשר למכונת הזמן שלך באותו היום.‬
‫היית בורה?‬ ‫-בורה?‬
‫לא.‬ ‫-טיפשה?‬
‫טיפשה?‬
‫חבר'ה, כבר הייתי בסרט הזה.‬
‫ג'אן, שנתפצל לפני שזה יסלים? מה אתה אומר?‬
‫ג'אן, ידעת שכל אלה נבנו על ידי אדריכלים?‬
‫באמת? זאת התוכנית שלך?‬ ‫-זה תמיד עובד.‬
‫ג'אן, מותק? אמרתי לך שגם אני אדריכלית?‬
‫את בנית את כל אלה?‬
‫את אלה? לא.‬
‫נו? אז במה את משוויצה? לא ייאמן.‬
‫היי, ג'אן, מותק?‬
‫איך בבית הספר?‬
‫באיזה בית ספר? זה סוף השבוע.‬
‫חוץ מזה, "ג'אן מותק"? אל תגידי את זה.‬
‫אז מה? אם אתה רוצה שאקרא לך בוס...‬
‫רק פיראט יכול לקרוא לי בוס. את לא יכולה.‬
‫בסדר, ג'אן, מותק.‬ ‫-תפסיקי! את אטומה?‬
‫ג'אן, אל תגיד את זה. תפסיק.‬ ‫-מה עם גמד? דרדס? חכמולוג?‬
‫מי קורא ככה לילד?‬
‫אדריכלית מעפנה!‬ ‫-אדריכלית מעפנה?‬
‫אתה מעפן. בוס מעפן.‬
‫אתה הבוס של מה?‬
‫מה זה עניינך?‬ ‫-כמה עובדים יש לך?‬
‫כמה כסף אתה מרוויח?‬ ‫-מה זה עניינך?‬
‫תראי מה אדריכלים אחרים עשו.‬
‫אבל את רק יושבת בבית קפה וחושבת.‬ ‫אדריכלית מעפנה.‬
‫תתפרעו! באמת, תתפרעו!‬
‫תגידו מה שאתם רוצים. הספיק לי.‬
‫ניסיתי להתנצל.‬
‫רק התנצלות! למה אתה מקשה עליי כל כך?‬
‫אני לא רוצה את זה!‬ ‫לא את ההתנצלות שלך ולא את הנחמדות שלך.‬
‫אני לא רוצה אותך בחיים שלנו!‬
‫זה כבר קרה, אמא הלכה ולא חזרה.‬
‫ועכשיו פיראט ילך. אני יודע.‬
‫ואני לא רוצה לאבד גם אותו.‬
‫הזהרתי אותך.‬ ‫תודה בכל מקרה, זה היה ניסיון טוב.‬
‫ג'אן!‬
‫פיראט.‬
‫אני תמיד אהיה כאן.‬
‫לצדך.‬
‫אתה לא תאבד אותי.‬
‫אתה בטוח?‬
‫מסור את הכדור!‬ ‫-טוב, הנה.‬
‫שוב את?‬
‫כן, שוב אני.‬ ‫אבל זה לא ייקח הרבה זמן. מבטיחה.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני רוצה שתקשיב לי.‬
‫ואז אני אלך ולא תראה אותי יותר.‬
‫אבל אני אשמח אם תקשיב לי קצת.‬
‫ג'אן...‬
‫אף אחד לא יכול לקחת ממך את פירט.‬ ‫כלומר, אף אחד.‬
‫לא אני ולא אף אחד אחר.‬
‫תזכור את זה קודם כול, בסדר?‬
‫ובזמן האחרון...‬
‫אני מרגישה כמוך.‬
‫יש לי אח ו...‬
‫אני לא רוצה שאף אחד ייכנס לעולם שלנו.‬
‫אז אני ממש מבינה אותך.‬
‫אבל זה לא בסדר, אתה יודע?‬
‫אפילו אם אני לא איכנס לחיים שלכם,‬ ‫מישהו אחר עלול וזה לא דבר רע.‬
‫הבדידות הרבה יותר גרועה, תאמין לי.‬
‫זה בסדר, ג'אן?‬
‫זאת אמא שלו?‬
‫שמעת מילה ממה שאמרתי?‬
‫לא.‬
‫הם צוחקים עליך?‬
‫את יכולה ללכת? בבקשה.‬
‫מי זאת, ג'אן?‬
‫היא אמא שלך? אתה קורא גם לה בשם הפרטי שלה?‬
‫לא. היא לא אמא שלי.‬
‫אז האיש הזה הוא לא אבא שלך.‬ ‫לא היית קורא לו פיראט אם כן.‬
‫הוא יכול לקרוא לו איך שהוא רוצה.‬
‫אני מדבר עם ג'אן!‬ ‫-אבל הוא לא מדבר איתך.‬
‫תשחרר, נקניק. קח את החברים שלך ולך.‬
‫גם היא קוראת לך בוס? בוס, פיראט!‬
‫אתה הולך, או לא?‬
‫לא. לכי את. קחי את ג'אן ולכי.‬
‫הוא אפילו לא יודע לרקוד.‬ ‫יש לו תנועות של לוזר.‬
‫נכון שהריקוד שלו מחריד?‬
‫תחזיק לי את זה.‬
‫אדוני, אפשר לקבל את זה?‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-מספיק!‬
‫אני אספר לאבא שלי! את תראי!‬
‫בגלל המקרה המיוחד שלך,‬ ‫לא התקשרנו להורים של נדים הפעם.‬
‫אבל אם זה יקרה שוב...‬ ‫-זה לא, המנהל.‬
‫אני אדבר עם נדים מיד,‬
‫ואתנצל בפניו בשמה של גברת סזאן.‬
‫פיראט, אני מצטערת.‬
‫זה לא היה באשמתה.‬
‫נדים שוב צחק עליי. עליך ועל אמא.‬
‫סזאן רצתה להגן עליי.‬
‫נדים, מותק.‬
‫אני מצטער על מה שקרה.‬
‫אני מצטער על איך שזה קרה.‬
‫לא קר לך, נכון?‬
‫אני לא רוצה שתצטנן.‬
‫בשם הגברת, אני מתנצל.‬
‫לצערי היא לא יכולה להתאפק.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫כי היא מטורפת.‬
‫היא פסיכופתית.‬
‫אתה יודע מה היא עושה?‬
‫היא הולכת לכל בית ספר,‬
‫מרטיבה ילדים שצוחקים על החברים שלהם ו...‬
‫מה את חושבת שהוא אומר?‬
‫מתנצל, אני מניחה. מה עוד הוא יכול להגיד?‬
‫כנראה.‬
‫אם תציק לג'אן‬ ‫בקשר לאמא שלו שוב, היא תחזור.‬
‫והפעם, היא תסיים את העבודה.‬
‫אז תיזהר.‬
‫בסדר?‬
‫דרך אגב,‬
‫אתה יכול להגיד לחברים שלך,‬ ‫קוראים לי פיראט.‬
‫אני אבא של ג'אן.‬
‫הוא בא.‬
‫נו, אז מה נאכל?‬
‫ג'אן, הכריך שלך לא יבש, נכון?‬
‫לא. הוא מעולה.‬
‫היא צריכה ללמד אותך.‬
‫פיראט מכין אותם יבשים.‬
‫בלה בלה בלה. מה אתה אומר?‬
‫למה פירקת את הבית?‬
‫רציתי לשנות אותו.‬
‫קראם לא אוהב את אלה.‬
‫הוא יהיה מוכן לביקור שלו.‬
‫מי זה קראם?‬
‫אחי.‬
‫ג'אן, למה שלא תלך לשטוף ידיים ופנים?‬
‫אני רק אומר.‬
‫טוב. איפה השירותים?‬
‫בהמשך המסדרון, מימין.‬
‫וואו!‬
‫ג'אן, אל תיגע בשום דבר שם!‬
‫זה מדהים.‬
‫ג'אן?‬
‫לא חצית את הגבול, נכון?‬
‫ג'אן.‬
‫יש כאן הכול.‬
‫יש חלל. יש תרגילים במתמטיקה.‬
‫יש אפילו טלסקופ.‬
‫פיראט, יש פה הכול. זה מדהים.‬
‫נכנסנו בלי לבקש רשות...‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫קראם הוא אסטרונאוט?‬
‫לא, הוא לומד אסטרופיזיקה. ב-MIT.‬ ‫הוא הגאון של המשפחה.‬
‫איפה זה?‬
‫MIT?‬
‫בארה"ב. במדינת מסצ'וסטס.‬
‫פיראט! אנחנו צריכים לנסוע ל"מצ'אצ'וצ'ה"‬ ‫למצוא את קראם.‬
‫אני בטוח שהוא יעזור לי‬ ‫לבנות את מכונת הזמן שלי.‬
‫הוא יעזור. הוא יעזור, נכון?‬
‫נכון. ברור, למה לא?‬
‫אני אכיר לך אותו אחר כך, אל תדאג.‬
‫באמת?‬ ‫-באמת.‬
‫יש!‬
‫מתי הוא יבוא?‬ ‫אפשר להתקשר אליו לפני שהוא יבוא?‬
‫בבקשה. בבקשה!‬
‫בטח.‬
‫יש!‬
‫הוא נאה מאוד.‬
‫כן, נכון.‬
‫היה לך כזה יתרון ולא השתמשת בו?‬
‫לא רציתי מערכת יחסים שמבוססת על הטבות.‬
‫פיראט. אתה ישן?‬
‫כן, בוס.‬
‫סזאן נראית נחמדה, נכון?‬
‫לא יודע. מה אתה חושב?‬
‫לדעתי היא נחמדה.‬
‫היא יכולה להיות חברה שלנו. נכון?‬
‫כן, אם אתה רוצה.‬
‫אבל היא לא תהיה אמא שלי, נכון?‬
‫בחיים לא, בוס.‬
‫האח קראם יעזור לי‬ ‫לבנות מכונת זמן כשהוא יבוא הנה?‬
‫הוא כבר אח שלך?‬
‫אתה כזה תחמן!‬
‫"האח קראם יעזור לי, נכון?"‬
‫מה הבעיה?‬
‫כל מה שאנחנו עושים זה לאסוף סוללות.‬
‫הבחור הזה לומד במאצ'וצ'ה!‬
‫מה? מה זה מצ'אצ'וצ'ה?‬
‫זה לא מצ'אצ'וצ'ה. הוא לומד במסצ'וסטס.‬
‫בוא נקרא לזה פשוט MIT.‬
‫רעיון טוב.‬
‫רעיון טוב. בוא הנה.‬
‫שלום!‬ ‫-פאטוש.‬
‫הנה אני. שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫סזאן.‬ ‫-ואני פאטוש.‬
‫תענוג.‬ ‫-אני כמו אבא שלו.‬
‫מה קורה?‬
‫כן, הוא קטן אבל חזק מספיק.‬
‫סופרמן מנצח אותו.‬ ‫-אני אוהבת אותה.‬
‫אקס-מן.‬ ‫-בינגו.‬
‫עם החזיונות שלו?‬ ‫-הוא מנצח את כולם.‬
‫אין ילד שאני לא יודעת עליו, נכון?‬
‫בדיחה נהדרת, פאטוש.‬
‫אני חושבת שזה מצחיק.‬
‫אני קרובה.‬ ‫-אני אנצח!‬
‫בוס!‬
‫סזאן!‬
‫ניצחתי!‬
‫סזאן.‬
‫את יכולה לקרוא לי בוס.‬
‫אין בעיה, בוס.‬
‫אני אשאל את האח קראם‬
‫על גשם המטאורים.‬
‫ואז אשאל אותו על מהירות האור.‬
‫ואז אשאל אותו מה ללבוש בזמן מסע בזמן.‬
‫ואני אשאל אותו‬ ‫אם הוא ראה אי פעם חור תולעת.‬
‫שמונה וחצי בבוקר שם. הוא בטח עדיין ישן.‬
‫חבל.‬
‫בוס, אתה עושה מזה כזה עניין.‬ ‫אתה תגרום לסזאן להתחרט.‬
‫לא, זה בסדר, בוס.‬
‫סיפרתי לו עליך אתמול בלילה.‬ ‫גם הוא רוצה לפגוש אותך, בשמחה.‬
‫באמת?‬
‫פיראט, שמעת?‬ ‫האח קראם רוצה לפגוש אותי.‬
‫יש!‬
‫אל תרגישי מחויבת להכיר אותו לאחיך.‬
‫את לא חייבת.‬
‫למה? כלומר, אני לא אכיר ביניהם‬ ‫אם אתה לא רוצה, אבל...‬
‫למה לא?‬
‫לא, אין סיבה.‬ ‫התכוונתי שבטח יש לו מספיק דברים על הראש.‬
‫ו...‬
‫אני לא רוצה שג'אן‬ ‫יפתח ציפיות ממכונת הזמן הזאת.‬
‫אבל פיראט, ג'אן רוצה להאמין בזה עכשיו.‬
‫אתה חושב שזה נכון לקחת את זה ממנו?‬
‫זה היה מעולה.‬ ‫-היית נהדר.‬
‫הסיום היה מדהים.‬
‫שקרנים. אני לא עושה את הריקוד.‬ ‫לא תכריחו אותי. אני לא מוכן.‬
‫שוב פעם?‬ ‫-מי רוקד בתור שיעורי בית?‬
‫אני רוקד בשביל הכיף. לא כמו רובוט.‬
‫אלה שני דברים שונים.‬ ‫למה אתה ממשיך למחות?‬
‫אני לא רוצה!‬
‫תפסיק לצעוק.‬
‫אני לא אלך להופעה‬ ‫או למסיבת יום ההולדת של ליילה יאז!‬
‫אני לא רוצה אף אחד.‬
‫ג'אן, אתה לא יכול להמשיך להתחמק מאנשים.‬
‫כן, אני יכול.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫אני לא עושה כלום.‬ ‫אני אומר לך מה אני לא רוצה.‬
‫אתה מתנהג בילדותיות.‬
‫ואתה מתנהג בבגרות?‬
‫מבוגרים לא מתנהגים ככה.‬
‫אתה ילדותי. אתה מתנהג כמו תינוק אפילו!‬
‫רואה, יש לך שם הרבה בקבוקי תינוקות.‬
‫ג'אן, כל מה שאני עושה‬ ‫נועד למנוע ממך להיות מנודה.‬
‫כדי שהילדים האחרים לא יצחקו...‬ ‫-אבל הם צוחקים!‬
‫הם צוחקים עליי לא משנה מה אני עושה.‬
‫כשאני קורא לך פיראט, ואתה קורא לי בוס.‬
‫כבר התרגלתי לזה.‬
‫אני יכולה להיכנס?‬
‫אני לא רוצה לדבר. השתעממתי מזה.‬
‫לא באתי כדי לדבר.‬
‫אז למה באת?‬
‫אני כאן כדי לשבת איתך בשקט.‬
‫גם אני משועממת. אני יכולה להישאר כאן קצת?‬
‫סזאן?‬ ‫-כן, בוס?‬
‫אני צריך לקנות מתנת יום הולדת‬ ‫לליילה יאז. תוכלי לעזור לי?‬
‫תודה.‬
‫רואה את הסוללות?‬
‫הוא נרגע והוא נח עכשיו.‬
‫אני לא בטוחה בקשר לריקוד,‬ ‫אבל הוא ילך למסיבה של ליילה יאז.‬
‫תודה.‬
‫הוא אמר בקבוקי תינוקות?‬
‫הוא בטוח עשה על זה חזרות.‬
‫ג'אן, זה בית נחמד, נכון?‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫וואו! השמלה של ונסדיי! אני אוהבת אותה!‬ ‫איך ידעת שרציתי את זה?‬
‫ניחוש מוצלח.‬
‫תודה.‬
‫בוא נלך לטרמפולינה.‬
‫אנחנו נהיה... כאן.‬
‫הכול קרה מהר כל כך.‬
‫זה לא נדים?‬
‫והאבא המקסים שלו.‬ ‫-אני זז!‬
‫שלום.‬ ‫-כן, מר אמרה?‬
‫נוכל לדבר לבד?‬
‫אם זה קשור לאותו יום, זה באשמתי.‬
‫עדיף שנדבר גבר אל גבר.‬
‫גבר אל גבר?‬
‫עכשיו הכול יותר ברור.‬
‫זה לא ייקח הרבה זמן, אני כבר חוזר.‬
‫מי אתה, לכל הרוחות?‬ ‫איך אתה מעז לאיים על הבן שלי?‬
‫אתה צריך להירגע.‬
‫הצינור היה טעות.‬ ‫התנצלתי בפני נדים, והתנצלתי...‬
‫אחי, תקשיב לי טוב.‬
‫אף אחד לא שם יד על הילד שלי.‬ ‫אף אחד לא מאיים על הילד שלי.‬
‫אני יודע את זה. זה בדרך כלל הבן שלך‬ ‫שעושה את זה לילדים אחרים.‬
‫ילדים יכולים לעשות מה שהם רוצים.‬ ‫-לא, הם לא.‬
‫אם הבן שלך מציק לילד שאיבד את אמא שלו‬
‫כי אף פעם לא לימדת‬ ‫וכנראה שלא תלמד אותו נימוסים,‬
‫אז תצטרך להתמודד איתי, הבנת, מר אמרה?‬
‫זה מקומך ללמד את הבן שלי נימוסים?‬
‫אתה חושב שאתה יכול‬ ‫ללמד ילדים אחרים נימוסים,‬
‫כשנהיית אבא רק אתמול?‬
‫אם אתה כזה אבא טוב, איפה היית עד עכשיו?‬
‫היית צריך להיות איתו.‬ ‫אולי הוא היה קורא לך אבא ולא פיראט.‬
‫אבא, בוא נשחק! אבא, בוא!‬
‫בסדר.‬
‫אל תעשה את זה שוב.‬
‫אמא שלי מארגנת את המסיבה.‬
‫תחרות קלאס! הבנות מובילות!‬
‫קדימה, בנים! תורכם! הבנות מקדימות אתכם!‬
‫בואי נלך או שתהיה סצנה,‬ ‫זה לא המקום לזה.‬
‫אל תדבר שטויות, הרגע הגענו.‬
‫"במעגל נחוגה..."‬
‫רוצה משהו, אדוני?‬
‫תמצא לי וודקה בפנים.‬ ‫ותמלא לי כשהכוס תהיה ריקה.‬
‫תן לי.‬
‫למה התעכבת?‬
‫ג'אן.‬
‫סזאן, רוצה לשחק?‬ ‫-בטח.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, בואו נרוץ, קדימה!‬
‫בואו נלך לבית הממתקים!‬ ‫קדימה, בואו נרוץ!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-מה אני עושה?‬
‫אתה לא יכול לברוח מהבעיות שלך עם אלכוהול.‬
‫כן, אני כן.‬
‫פיראט, מה אתה, ילד?‬
‫אני לא יודע, אולי.‬
‫הנה אני!‬
‫שלום לכולם.‬
‫שלום.‬
‫התכנסנו כאן היום לכבוד הילדים שלנו.‬
‫ליילה יאז, מותק? מזל טוב, חמודה.‬
‫אני מאחל לך הרבה שנים מאושרות.‬
‫הייתה לנו שנה רעה.‬
‫איבדנו מישהי.‬
‫זה היה קשה מאוד לשנינו. עדיין.‬
‫מליסה...‬
‫מאז שמליסה עזבה,‬
‫אני חושב על איך להיות אבא טוב.‬
‫כן, זה אני אחרי כל המחשבות האלה.‬
‫אני לא יכול להיות כמוכם.‬
‫אז הנה...‬
‫נרים כוסית למר אמרה,‬ ‫שהרצה לי היום על איך להיות אבא.‬
‫תודה, מר אמרה.‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אם סיימת לשתות את החרא הזה, תעוף מפה.‬
‫תפסיק!‬ ‫-בבקשה, לא!‬
‫היי!‬
‫חבר'ה, הילדים מפחדים!‬
‫חתיכת מניאק!‬
‫איזה מין גבר אתה?‬
‫היי, מר אמרה!‬ ‫-אני אזיין אותך!‬
‫היי, תעזוב אותי! עזוב!‬ ‫-אני לא יכול! תפסיק!‬
‫עזוב! עזוב אותי!‬ ‫-מר אמרה! תירגע!‬
‫אני אזיין אותך!‬
‫תעזוב אותי, שחרר!‬
‫אמרתי לך לעזוב! עזוב אותי!‬
‫עזוב אותי! לא ראית מה הוא עשה? עזוב!‬
‫אתה רוצה שאני אתבגר?‬
‫עכשיו אני מבוגר!‬
‫אתה רוצה שאני אתבגר? עכשיו אני מבוגר!‬
‫אבל אתה? אתה בחיים לא תתבגר.‬
‫עכשיו אתה מרוצה?‬
‫אני רוצה את אמא שלי!‬
‫מכונת הזמן לא אמיתית!‬
‫אני בחיים לא אראה את אמא שלי שוב!‬
‫מכונת הזמן לא אמיתית!‬
‫אני רוצה את אמא שלי!‬
‫אמא!‬
‫אני רוצה את אמא שלי!‬
‫ג'אן, זאת אני.‬
‫ג'אן.‬
‫גם פיראט ממש עצוב.‬
‫הוא לא רצה שזה יקרה.‬
‫למעשה, הוא רצה שנלך, אבל ביקשתי להישאר.‬
‫אז זו גם קצת אשמתי.‬
‫תראה, פיראט ממש מנסה בשבילך.‬
‫אני רואה את זה.‬
‫גם אתה רואה את זה, אני יודעת.‬
‫בבקשה, תשלים עם פיראט.‬
‫פיראט.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אלה הרגעים שבהם ג'אן הכי צריך אותך.‬
‫בבקשה, תפסיק.‬
‫אתה לא היחיד שאיבד מישהו.‬
‫ג'אן איבד את אמא שלו.‬
‫הוא רק ילד, אבל הוא משתדל.‬
‫פיראט, אני מדברת אליך. אתה מקשיב בכלל?‬
‫מה בדיוק אתה עושה? מה אתה עושה?‬
‫מה, זה הפתרון שלך?‬
‫במצב הרוח חסר האונים והפחדני הזה,‬
‫שמקהה לך את המוח‬ ‫כדי להתחמק מהאחריות שלך?‬
‫ככה אתה מתמודד עם צער?‬
‫בהימנעות ממנו?‬
‫איך את התמודדת עם זה?‬
‫עם המוות של אחיך.‬
‫איך את התמודדת עם זה?‬
‫בהכחשה, נכון?‬
‫בהעמדת פנים שזה לא קרה.‬
‫כדאי לי לעשות את אותו הדבר?‬
‫היית צריכה לראות את הבחור השני, ד"ר ריהאן.‬
‫התגעגעת לאבא שלך.‬
‫לילה אחד, הוא השתכר והסתבך בקטטה.‬
‫קטטה בלשון המעטה.‬
‫הוא הוכה קשות.‬
‫הוא היה חבוט.‬
‫הפנים שלו היו בלתי ניתנות לזיהוי.‬
‫היית בבית ספר יסודי.‬
‫לא אשאל אם אתה זוכר.‬
‫אני יודעת שאתה זוכר את זה היטב.‬
‫רעדת מפחד כשראית אותו ככה.‬
‫רצית לחבק אותו, אבל פחדת מדי.‬
‫נעלת את עצמך בחדר שלך.‬
‫לא דיברת עם אף אחד.‬
‫לא הפסקת לבכות.‬
‫יום אחד שאלת אותי,‬
‫"זה משהו שעשיתי?‬
‫"אבא שלי שותה כל כך הרבה בגללי?"‬
‫היינו צריכים לקבל החלטה באותו היום.‬
‫הייתי צריכה לעזוב את אבא שלך‬ ‫ולגדל אותך לבד.‬
‫הסתדרתי היטב מבחינה כלכלית.‬
‫אבל לא הייתי מסוגלת.‬
‫נבהלתי.‬
‫מליסה לא עשתה את זה.‬
‫כל אחת אחרת הייתה רצה אליך בדמעות.‬
‫אבל למרות כל הקשיים,‬ ‫היא החליטה לגדל את ג'אן בעצמה.‬
‫אל תכעס עליה.‬
‫היא הייתה בחורה אמיצה מאוד.‬
‫אמיצה מאוד.‬
‫עכשיו...‬
‫תורך להיות אמיץ.‬
‫אולי הנוף שלך השתנה,‬
‫אבל יש לך את המפה הכי יפה בעולם.‬
‫אל תעשה את זה יותר.‬
‫אל תגרום לג'אן לעבור את זה.‬
‫הוא הסיבה שאני כאן, אמא.‬
‫אני כאן בשבילו.‬
‫אני מבטיח לך, אני אפתור את הכול.‬
‫הנהלת בית הספר הפרטי סבדם הנכבדה,‬
‫מורים, הורים ותלמידים יקרים.‬
‫תנו לי רק להבהיר,‬ ‫זה לא מכתב התפטרות מהורות.‬
‫למעשה, בדיוק ההפך.‬
‫לקראת התחלה חדשה,‬
‫צעד קטן לעולם, אבל צעד גדול בשבילי.‬
‫אין דרך אחת לחיות.‬
‫כנ"ל לגבי להיות אבא.‬
‫במשך זמן רב,‬ ‫חשבתי על איך להיות אבא טוב לג'אן.‬
‫מישהי שאני אוהב אמרה לי פעם,‬
‫"אם אתה יודע מה אתה לא רוצה,‬ ‫קל יותר להשיג מה שאתה רוצה."‬
‫אני יודע בדיוק מה אני לא רוצה.‬
‫אני לא רוצה להיות הגבר‬ ‫שאני רואה במראה יותר.‬
‫אני לא רוצה לצער שוב את ג'אן, הבן שלי.‬
‫הגעתי לשפל המדרגה, ואני מודע לכך‬ ‫שלא יכול להיות נמוך יותר מזה.‬
‫ההתנהגות שלי במסיבת יום ההולדת‬ ‫לא הייתה מקובלת.‬
‫- סבדם‬ ‫בתי ספר פרטיים -‬
‫ליילה יאז ונדים בראש ובראשונה,‬
‫אני מתנצל מעומק ליבי בפני כולכם.‬
‫כן, אני מתנצל גם בפני אביו של נדים.‬
‫אבל בעיקר בפני ג'אן.‬
‫אני מתנצל בפני הבן שלי.‬
‫ג'אן הוא האור של חיי.‬
‫הסיבה העיקרית שלי להתעורר בכל בוקר,‬
‫ואני אוהב אותו יותר מכל דבר אחר.‬
‫אני רוצה שכולכם תדעו שמעתה והלאה,‬
‫אני אלחם באומץ כדי להיות אב ראוי.‬
‫תשאלו את ג'אן, לא אותי,‬ ‫אם אני יכול לעשות את זה או לא.‬
‫שלכם "בברוכה".‬
‫להקות רוק טורקיות, במהלך שנות ה-2000,‬ ‫בלטו בכך שיצרו שירים בסגנון‬
‫דומה לזה של עמיתיהן המערביות.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫יש עוד מישהי שאני חייב לה התנצלות.‬
‫זה היה לפני חמישה או שישה חודשים.‬
‫היית כאן.‬
‫רקדת עם אחיך.‬
‫ואני הייתי בבר, צפיתי בכם.‬
‫הייתם מקסימים.‬
‫ואז עליתם לבמה.‬
‫שלום.‬
‫שלום. אנחנו...‬
‫זה אח שלי.‬
‫קראם. הוא חתיך.‬
‫באנו לחגוג.‬
‫לפני שבאנו לכאן, הוא אמר,‬
‫"לא התלבשת יפה, בלי איפור.‬ ‫את נראית מרושלת."‬
‫אבל זה לא חשוב. באנו לחגוג.‬
‫אחי התקבל לקולג' החלומות שלו,‬
‫והוא ייסע לארה"ב כדי להיות איש מדע!‬
‫הוא יציל את העולם.‬
‫דרך אגב, לא איש מדע, אלא מדען.‬
‫תסלחו לאחותי. היא קצת בורה.‬
‫וקצת שיכורה.‬
‫קדימה, אחותי.‬ ‫-והוא שחצן וצריך לחטוף סטירה.‬
‫אני רק רוצה לומר,‬
‫אני גאה בך, ואני אוהבת אותך כל כך.‬
‫נתקלנו אחד בשני בדיוק כשעזבתם.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אני יכול להסיע אתכם אם את רוצה.‬
‫הוא רק קיבל רישיון, הוא ינהג.‬
‫תודה, אבל לא שתיתי, אז אני בסדר.‬ ‫אני קראם, דרך אגב.‬
‫פיראט. מזל טוב.‬
‫תודה. נעים מאוד.‬
‫שמעתי על זה כאן למחרת.‬
‫שקרתה לכם תאונה באותו לילה.‬
‫כמה חודשים אחר כך, נתקלנו זה בזה שוב.‬
‫צירוף מקרים.‬
‫הייתי צריך אור.‬
‫והלכתי בעקבות האור, זה הכול.‬
‫סזאן!‬
‫עזוב אותי בשקט. עזוב אותי!‬ ‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫סזאן.‬
‫אני מתחננת בפניך,‬ ‫עזוב אותי בשקט. אני מתחננת.‬
‫סזאן.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי!‬
‫זו הייתה אשמתי. זה היה בגללי.‬
‫בגללי.‬
‫לא עשית כלום. שמעת אותי?‬
‫הוא מת בגללי. זו הייתה צריכה להיות אני!‬
‫הנה.‬
‫אתה יודע,‬
‫קראם תמיד רצה שאתלבש יפה.‬
‫אתה חושב שהוא היה שמח‬ ‫אם הוא היה רואה אותי ככה היום?‬
‫הנה.‬
‫תגיד לג'אן לא להצטער, בסדר?‬
‫אי אפשר להכריח אותם להישאר,‬ ‫אפילו אם אומרים להם שאנחנו אוהבים אותם.‬
‫אורחים יקרים, נשמח מאוד אם תצטרפו‬ ‫לאירוע המיוחד שלנו‬
‫שיתקיים בחצר האחורית שלנו בשעה 21:00.‬
‫אין קוד לבוש, אבל נוכחות חובה.‬
‫אורחינו היקרים, ברוכים הבאים למנהרת הזמן.‬
‫והנה הצמד שבקרוב יקבל הזדמנות לנסוע בזמן.‬
‫זה מדהים!‬
‫מדהים!‬
‫פיראט, מה זה?‬
‫שבו בבקשה, ו...‬
‫המסע שלנו בזמן...‬
‫מתחיל עכשיו.‬
‫וואו! סזאן, תראי! תראי, זה אני!‬
‫כן, אתה ממש מתוק.‬
‫אני מסכים.‬
‫תראו אותו.‬
‫זה החלק האהוב עליי.‬
‫אני זוכר את זה!‬
‫אמא שלי צילמה את זה.‬
‫אבא.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫אני אוהב אותך כל כך...‬
‫בן.‬
‫היי, תראו!‬
‫זה מעולה.‬
‫סליחה, שאלתי ממך משהו.‬
‫אבל הייתי צריך את זה למסע בזמן.‬
‫זה האח קראם?‬
‫אני כבר יודע.‬
‫האח קראם, כמו אמא שלי...‬
‫איננו.‬
‫אבל אל תהיי עצובה, טוב?‬ ‫אנחנו תמיד נהיה איתך.‬
‫עכשיו שאנחנו בתוך מכונת בזמן...‬ ‫-נו?‬
‫אפשר לדלג על מחר?‬
‫אני חושב שזה יהיה נהדר.‬
‫כן, תודה.‬
‫מה יש מחר?‬ ‫-מופע הריקודים.‬
‫אולי לא כדאי שאלך.‬ ‫-כדאי לך.‬
‫לא כדאי.‬ ‫-כדאי לך בוודאות.‬
‫לא כדאי בוודאות.‬ ‫-כדאי לך.‬
‫ממש לא.‬ ‫-ממש כן.‬
‫פשוט לך, בבקשה.‬
‫בבקשה, לך. או שזה לא ייגמר.‬
‫אתה הולך.‬
‫אני לא הולך.‬ ‫-כן, אתה כן הולך.‬
‫לא, לא.‬ ‫-אני חושב שאתה הולך.‬
‫אני לא.‬ ‫-אתה שם.‬
‫לא.‬ ‫-אתה הולך.‬
‫לא כדאי שאני אלך.‬ ‫-כן כדאי.‬
‫לא כדאי.‬ ‫-כדאי בוודאות.‬
‫ממש לא.‬ ‫-ממש כן.‬
‫לא כדאי.‬ ‫-כדאי, כדאי.‬
‫- סבדם‬ ‫בתי ספר פרטיים -‬
‫- מופע הריקוד של סוף השנה -‬
‫הוא צודק. אף אחד לא נהנה מזה.‬
‫הגיע הזמן להשתולל!‬
‫מי האיש הזה?‬
‫זה פיראט. הוא אבא שלי.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬