U DOBRIM RUKAMA 2
Da, žena koju ste upravo vidjeli moja je doktorica.
Ona koja je bila na rubu suza.
Rekla je da ću dobiti cirozu ako ne prestanem piti.
Kao moj tata.
Liječila je i mog pokojnog tatu.
Sjajna je liječnica, ali voli dramatizirati.
Ovaj put upotrijebila je vrlo uvjerljiv medicinski termin.
„To će te ubiti, idiote.”
Možda ima pravo.
Prošla je godina dana otkako je umrla Melisa.
Ne znam u kojoj sam fazi žalovanja.
Znam samo da se moram srediti.
Inače ću imati problem.
Koji više nije malen.
- Fırate. - Šefe.
Evo, gospodine Can!
Fırate! Što si radio? Jesi li se dosađivao dok nas nije bilo?
Dobro. Ovdje su baterije.
- Kakav želiš sendvič, šefe? - Sa sladoledom.
- Cane! - Uvijek je suh.
Nešto nedostaje. Reći ću ti kad otkrijem što.
Ma daj! Suh je...
Radit ćemo što god hoćeš kad pojedeš sendvič. Fırate!
- Dobro. - Kupili smo ti hranu. Dođi.
OPREZ! CANOV I FIRATOV TAJNI LABORATORIJ
CANOV VREMENSKI STROJ
Cane! Vrijeme je!
Vrijeme je da poludimo!
- Stvarno? - Da!
Ajme!
Ovog će puta sigurno raditi!
Sigurno?
Da! Imamo prave baterije!
- Putniče 1, spreman? - Jesam, kapetane 1.
Provjera datuma?
21. ožujka 2022., kapetane.
Gdje smo?
U 2024. godini, kapetane.
Trebamo još baterija. Sigurno!
Fırate?
Sagradit ćemo vremenski stroj, zar ne?
Ne znam, šefe. Ali pokušavat ćemo i dalje.
Moramo ga sagraditi.
Moram se vratiti u vremenu da kažem mami da je jako volim.
Nisam joj to stigao reći.
Ako se vratim i kažem joj, možda ne ode.
Možda odluči ostati.
Fırate?
Prestat ćeš piti, zar ne?
Smrdiš kad piješ.
Ma prestani.
Pošaljimo Melisi srce.
Cane?
Jako te volim.
Fırate! Fırate, što ti je danas?
Fırate!
Fırate?
- Dobri ste. - No, sjednite.
Sjedni mi na nogu.
Fırate, moramo ti hitno nekog naći.
Kastriran je.
Nisam mislila na psa. Nego na tebe!
Treba ti netko.
Fatoş, pusti me. Kad si prošli put to pokušala...
Išao si s Canom na spoj. Zar je bilo loše?
Nisam to mislio. Dobro smo. Ja sam dobro.
Ma vraga si dobro.
Dobro. Svi imaju teška razdoblja.
Ali moramo izdržati radi Cana.
Dječaku sad najviše treba otac!
Uvijek sam uz Cana.
Ti i tvoje boce?
Zar misliš da nam je lako, Fatoş?
Dječak je sa šest godina saznao da mu je otac živ.
Ja sam postao otac preko noći.
Jesi li svjesna da me ne zove „tata”?
Zovi ti njega „sine”!
Psiholog je rekao da ne brzam i pustim ga da ide svojim tempom.
Možda nisi spreman biti tata
pa ti psiholog služi kao izlika?
Oprosti! Oprosti.
Ali treba ti netko.
To će biti dobro i za tebe i za Cana.
Vjeruj mi! Zaista.
Prepusti to meni. Ja ću to srediti.
Nemoj. Već je kasno.
Kamo ideš?
Prvo u školu pa psihologu. Večeras ću doći po Fırata.
Pazi na Freuda i drži ga dalje od Mami.
- Fırat ostaje sa mnom? - Da.
Hajde.
Cane, prijatelju, zašto ne plešeš?
Ne volim plesati. To mi je kao domaća zadaća.
Mama i ja imali smo drukčiji ples.
Kakav? Pokaži nam. Pa što ima veze? To je samo ples.
Can je kukavica!
Mene zaista zanima kako ste ti i tvoja mama plesali.
Jeste li ga vidjeli?
Tko je bradonja koji dolazi po tebe?
Ako ti je tata, zašto ga zoveš Fırat, a ne tata?
Ni on njemu ne kaže „sine”. Zove ga „šefe”! Bez veze!
Idemo, dečki!
Cane?
Hajde, idemo.
Gle, tata, on ne zna plesati!
Siđi, šefe.
Ajmo.
Opet psihijatru?
Ne, nego psihologu.
Ne mijenjaj temu. Priredba je za kraj godine. Nastupit ćeš i plesat ćeš.
- Neću plesati! - Hoćeš.
Što je iduće? Ispisat ćeš se iz škole jer te netko zafrkava?
Super ideja! Razmislit ću o njoj.
- Nećeš se ispisati iz škole! - Hoću.
Nećeš.
- Neću ići. - Hoćeš.
- Neću. - Hoćeš.
Neću i prijavit ću te pedigogu.
Pedagogu. Prvo nauči pravilno reći.
Ima osam putnika. Uđe ih još šest. Koliko ih ima ukupno?
Previše. Mogli bi i prošetati.
- Lijep je dan. - Cane, molim te.
Ispisat ću se iz škole.
- Nećeš. - Hoću.
- Nećeš! - Hoću!
- Nećeš. - Već jesam!
- Nisi! - Ali hoću.
- Ali nećeš. - Upravo jesam.
- Nisi. - Pustite ga da to učini.
Očito ne želi.
Razmislite o tome na miru, hladne glave.
Hvala.
Sagradit ću vremenski stroj,
otići u 3500. godinu i više te neću vidjeti.
- Ja ću otići u 4500-tu. - A ja u 5000-tu.
- U 6000.! - 7000.!
- U 8000.! - 9000.!
- U 10 000.! - Ali ja sam u 2024-oj.
Čujte, ozbiljno vas molim.
Želim samo malo mira, malo tišine. Pokušavam raditi.
Oprostite.
Cane, tiho. Gospođa pokušava raditi.
Nije istina. Sjedi i ništa ne radi.
- Što točno radite? - Razmišljam.
I mi razmišljamo, zar ne?
Ali ja volim razmišljati u tišini.
Može? Može. Hvala ti.
Malo ste napeti.
Mogu li vam naručiti piće? Da bolje razmišljate.
Ne bih, hvala. Više ne pijem.
Vidiš?
Čak je i ona prestala piti. A ti još piješ.
- Čak i ona? - Sagradit ću ja vremenski stroj.
Skupit ću sve crve i naći sve crvotočine.
Želiš sagraditi vremenski stroj?
Onda me dobro slušaj.
Ako želiš sagraditi vremenski stroj, moraš postići jako veliku brzinu.
Trebaš postići brzinu svjetlosti.
Znaš što se dogodi pri brzini svjetlosti?
Poveća se masa. Postane beskonačna.
Što ti treba za pokretanje beskonačne mase?
Beskonačna energija.
Je li moguće proizvesti beskonačnu energiju?
Nije.
I zato ne možeš postići brzinu svjetlosti.
I ne možeš sagraditi vremenski stroj.
Trebamo svjetlo. Mnogo svjetla!
Četrnaest.
Prvo gledaj žene, a onda pse.
Što si primijetio?
- Sliče si. - Sliče si.
Ne želim nikoga, Fatoş. Shvati. Ne želim nikoga.
Da uzmem ove?
- Odakle ti? - Iz spremišta.
Naporna cura s naočalama rekla je da trebamo svjetlo.
Jesu li ove dobre?
Tko je to? Zar nam pokušavaš naći majku?
Ma ne, ne budi blesav.
Nađi sebi nekoga!
Vjeruj mi, dušo, trudim se.
Zašto me zove ravnatelj?
Dobar dan, gospodine. Slušam.
Ja? Ne, nisam nikom slao mejlove.
Kako bi dijete to znalo? Ni ja to ne znam.
Ako mi proslijedite mejl, provjerit ću to.
Provjerit ću u pristigloj pošti. Hvala.
Otkazno pismo?
Pa... idem ja u svoju sobu.
Malo ću odmoriti oči.
Vidimo se.
Cane?
Cane!
- Super. - Cane.
Dušo?
„Dajem otkaz na mjesto učenika
u Privatnoj školi Sevdem.
Zbog pretrpanog rasporeda zapostavio sam privatni život.
Ples vam je loš. Trebao bi biti zabavan, a ne muka.
Osim toga, dosadan je, a mogao bi biti lud i otkvačen.
Uglavnom, ne volim školu i mislim da mi ne treba.
Odsad razgovarajte s Fıratom, a ne sa mnom.
Srndaćan pozdrav, Can.” Koji je vrag „srndaćan”?
Želiš me izludjeti?
Poslao si to roditeljima, učiteljima, ravnatelju, svima!
Cane, što to radiš?
Dajem otkaz u školi!
Ionako više nisam kanio ići!
Ne dolazi u obzir. Zaboravi.
Neću ići. Ne možeš me prisiliti. Čak me ni mama nije silila.
Ali ja te silim. Dobro?
Tko si ti uopće? Tko?
Vidiš? Nisi mi nitko. Ne možeš me ni na što prisiliti.
Nabavit ću puno svjetiljki,
pokrenuti ću vremenski stroj i otići mami.
I više te nikad neću vidjeti!
Vremenski stroj ne postoji, Cane.
Ne možeš se vratiti u prošlost.
Misliš da meni ne fali tvoja mama?
Ali Melise više nema!
Odrasti! Bar malo, molim te!
Ništa se od ovog ne bi dogodilo da je mama ovdje.
Kad se vratim, sve ću joj reći!
I čut će me!
Čut će me što me ostavila s takvim kao što si ti!
Mama!
Mama, otvori!
Možemo li razgovarati?
Mama!
G. Fırat, majka vam nije doma.
Oprosti što te prekidam u laži, ali gori svjetlo.
Mama nikad ne ostavlja svjetlo da gori. To bogme nije bilo lijepo od tebe.
G. Fırat!
Ne voli da ovako dolazite. Dovodite me u nezgodan položaj.
Dobro sam. Samo da krako...
Da kratko popričamo i idem. Časna riječ.
Mama?
Can i ja danas smo se opet posvađali.
Znaš što je učinio?
Pisao je školi da daje otkaz.
Od svega možeš odustati...
ali ne i od toga da budeš otac, mama.
Katkad sam tako bijesan na Melisu, znaš?
Što me nije prije potražila.
Šest dugih godina!
Imaš sina, a nemaš pojma o tome!
Propustiš njegov prvi osmijeh.
Prvo puzanje.
Prve korake.
Osjećam se kao da su mi ukrali te godine.
Da sam bio s njim otpočetka,
možda ne bih bio tako usran otac.
Mama?
Kako se postaje
dobar otac?
Trudio sam se da ne budem kao tata,
a na kraju sam ispao točno kao on.
Postaneš ono čega se najviše bojiš.
Laku noć, mama!
Bez brige.
Idem doma spavati.
Živjeli svi usrani očevi!
Ovdje sam vidio curu s crvenim biciklom. Malo je čudna. Je li sad tu?
Moj sin i ja trebamo svjetla.
Fırate.
Jutro je, probudi se.
Ustani.
Gle ovo.
Can je cijelu noć bio na tabletu.
Zanimat će te povijest pretraživanja.
Vidimo se poslije.
PIJU LI TATE?
KAKO DJECA MOGU SPRIJEČITI TATE DA PIJU?
Brzinu svjetlosti trebamo postići na jednom kraju crvotočine.
Tada se počinje stvarati vremenska razlika
između točke ulaska i točke izlaska iz prolaza.
- Tada brzina svjetlosti... - Šefe.
Oprosti.
Jedan je kraj prošlost, drugi budućnost.
Katkad sam očajan i osjećam se nesposobno.
...razne gravitacijske zone...
I znam da zaslužuješ mnogo boljeg tatu od mene.
I to remeti sinkronizaciju dva kraja.
Dakle, oba kraja crvotočine stvaraju...
Obećavam ti da te više nikad neću razočarati.
Što je to?
To je za tebe.
- Za vremenski stroj. - Rekao si da ne može postojati.
To si rekao.
Jer sam neznalica.
Je li biti neznalica isto što i biti glup?
Crvotočine savijaju prostorvrijeme...
Postavimo onda i ta svjetla.
Sad imate portal u prošlost.
Ali ipak nemojte zaglaviti u prošlosti
i zapostaviti dragocjenu sreću
koju nudi sadašnji trenutak.
Nisi li danas obećao djetetu?
Neću piti, smiri se.
- Kamo onda ideš? - Moram nekomu zahvaliti za sinoć.
Curi koja te dovela doma?
Pokazala sam ti hrpu cura i za sve si rekao:
„Ne budi smiješna, Fatoş.”
Tko je ona? I još važnije, zašto ona?
Zna fiziku.
Vozi bicikl.
Prestala je piti.
I slaže se s Canom.
Kad mi je djed umro, baka je rekla:
„Sad se inteligencija u obitelji uravnotežila.”
Je li mislila na nas ili je htjela da se djed okrene u grobu
još ne znamo.
Hvala što ste došli. Nadam se da ćemo se opet vidjeti!
Htio sam ti zahvaliti za sinoć.
Rekla sam ti da ne pijem. Prestala sam.
I ja. Ovo je voda.
Ne poslužujte više piće gospodinu.
Postane naporan.
Bio sam naporan?
Možda sam malo prekrdašio, ali proveli smo baš lijepu večer.
Lijepu večer?
Zar nismo?
Daj da ti je malo opišem.
Sinoć...
Zašto Židovi imaju velike nosove?
Jer je zrak besplatan.
To bi trebalo biti smiješno?
Dajte, pa smiješno je.
Nitko nije shvatio moj vic!
S majčine su mi strane gotovo svi Židovi.
- Pretjeruješ. - Ne, to je bio samo dio.
Zašto si mi onda pomogla? Potrudila si se da me odvedeš kući.
Mogla si me poslati taksijem.
Imaš pravo. To ću učiniti idući put.
Pij puno vode za zdravlje bubrega. A od nje se i bolje plače.
Jesam li sinoć plakao?
Jesam ili nisam?
Lanac ti je labav, oštetit će žbice.
- Stručnjak si? - Recimo.
Mehaničar si za bicikle?
Ne, ali blizu si.
Ako dopustiš...
Dobro.
Uspio bih da nije zapeo između diskova.
Nije li ovaj bicikl malo star?
Malo. Bio je bratov.
Ostavi ga ovdje. Odvest ću te doma. Sutra ću ga dati na popravak.
Ne, lijepa je večer. Mogu pješice doma. Ne volim aute.
Vjeruj mi, ne volim ni ja.
Idemo.
- Jesi li gladna? - Jesam.
Što bi jela?
Boyoz.
Boyoz?
Gdje da ga nađem ovako kasno?
Ne znam, smisli. Ja sam smislila što da jedemo.
Izvolite.
Vruć je. Puno hvala.
Nema na čemu. Izvolite.
Evo i jogurta.
Izvolite.
Dobar tek, gospođo!
Inače ne otvaram u ovo doba.
Ali nisam mogao odbiti kad je rekao da ste trudni.
Da samo znaš kakvo si dobro djelo učinio, Salih!
Trudna je.
Ni puno ni malo. Nego taman koliko treba.
U kojem ste mjesecu?
- Drugom. - Petom.
Hvala, Salih. Pozdravi ženu i djecu.
- Hvala. - Laku noć.
- Mogao si mi reći da sam trudna. - Htio sam da improviziraš.
Pet mjeseci? Zar izgledam kao da sam trudna pet mjeseci?
Dobro, ali dva? Tko žudi za hranom u drugom mjesecu?
Što znači trudna „taman koliko treba”?
Pa pet mjeseci.
Sjećaš se da si me pitao zašto sam ti pomogla?
Sličiš nekomu koga znam.
Zbog koga sam prestala piti.
- Tko je to? - Nije važno.
Zašto tvoj sin toliko želi vremenski stroj?
Ma znaš djecu.
Koja je tvoja priča?
Moja priča? Pusti, rasplakat ćeš se.
Ma je li? Na samrti si?
Ako i nisi, svakako se pokušavaš ubiti.
Zašto toliko piješ?
Da pobjegnem, da zaboravim... A tu je i genetika.
I u čemu je tvoj problem?
Moj je problem
to što sam otac.
Trudim se da budem dobar tata.
Što se više trudim, to mi gore ide.
Prestani se truditi.
Mislim, da budeš dobar otac.
Potrudi se da ne budeš loš otac.
Ako znaš što ne želiš, lakše ćeš postići ono što želiš.
Ja to odnedavno pokušavam.
I kako ti ide?
Pa...
nekako preživljavam.
Što ti ne želiš?
U zadnje vrijeme ne želim ništa. Osobito ljude.
Želim samo sjediti i zuriti u zidove.
U depresiji sam. To mi kaže psiholog.
I to u gadnoj depresiji.
I ja sam se prije tako zabavljala.
Katkad mi nedostaje to doba.
Ne budi smiješan.
Hej, kako ste?
- Dobro. - Kasnimo, gužva u prometu.
- U Istanbulu je kaos. - Dobro došli.
Stari! Kako si? Ne prepoznaješ me.
- Nismo se upoznali. Arman. - Bok.
Didem, moja zaručnica.
Bok. Ja sam Uğurhan.
- Zdravo. - Oğulcan.
Znamo se iz Bodruma?
Iz Biteza?
Bitez! Kad bi Bitez znao govoriti!
Čudim se što si zaboravio. Čaše su vam prazne.
Dvije vode, molim te.
Idemo pozdraviti Halila, uvrijedit će se.
Dobru zabavu! Odlična glazba!
Hvala.
Fırat.
Prodajem bicikle.
U zadnje vrijeme zanemarujem posao, ali nema veze.
Imam sina. Zove se Can.
Najdraže mi je biće na svijetu.
Živimo zajedno.
Imamo uspona i padova, ali trudimo se.
I na kraju, puno ti hvala za večeras.
Bilo je sjajno.
Sezen. Arhitektica sam.
I ja u zadnje vrijeme zanemarujem posao.
Imam brata Kerema.
Živjeli smo zajedno.
Kad su ga primili na faks, odselio se u SAD.
On mi je najdraže biće na svijetu.
Malo sam depresivna, ali oporavit ću se.
I na kraju, puno ti hvala za večeras.
Bilo je sjajno.
Da vidi mamu.
Pitala si me.
„Zašto tvoj sin toliko želi vremenski stroj?”
Želi se vratiti u prošlost
i reći mami
da je jako voli.
Misli...
da možda zato neće umrijeti i da će ostati s njim.
Moja sućut.
Hvala.
Upoznao sam Cana tek lani.
Saznao sam da mi je sin.
Melisa mi je rekla da smo se upoznali...
prije sedam godina.
Šest sam godina živio ne znajući da imam sina.
Melisa se razboljela.
Na odlasku mi je ostavila najteži i najljepši dar na svijetu.
Sad smo nas dvojica sami.
Rekla sam Canu
da vremenski stroj ne postoji.
Najgora sam osoba na svijetu.
Ja sam još gori.
Ja sam ga htio popraviti.
Ja sam, dok si ti spavao.
Spremi se, idemo.
Kamo?
Canu. Moram mu se ispričati.
Ne moraš. Prihvaća ispriku.
Bez brige, neću tvom djetetu ništa.
Nećeš, ali mogao bi on tebi.
Ako misliš na onaj dan u kafiću, zaboravi ga.
To je bio loš dan.
Osim toga, znam s djecom.
- Sigurno? - Da, sigurno.
Sama si kriva!
Koja je ono džamija?
Cane, možeš li pročitati?
To je džamija sultanove majke.
Zašto smo došli ovamo?
Da razgledamo!
- Zašto je naporna cura s nama? - Nisi pristojan.
- Rekao sam ti, sestra Sezen... - Nemam sestru.
- Teta Sezen... - Nemam tetu.
Teta?
Pusti mene.
Cane, dušo.
Jako mi je žao zbog onog što sam rekla o tvom vremenskom stroju.
- Bila si neznalica? - Neznalica?
- Ne. - Glupa?
Glupa?
Ljudi, ja sam ovo već prošao.
A da se rastanemo prije nego što situacija eskalira, Cane?
Ovo su sve sagradili arhitekti, znaš?
- To je tvoj plan? - Uvijek upali.
Cane, dušo, jesam li ti rekla da sam i ja arhitektica?
Ti si ovo sagradila?
Ove zgrade? Ne.
Pa zašto se onda hvališ? Nevjerojatno.
Cane, dušo,
kako je u školi?
U kojoj školi? Pa vikend je!
I ne zovi me stalno „Cane, dušo”!
Nego kako? Ako hoćeš da te zovem „šefe”...
Samo me Fırat tako smije zvati. Ti ne.
- Dobro, Cane, dušo. - Nemoj! Jesi glupa?
- Ne smiješ tako! - A mali? Patuljčiću? Pametnjakoviću?
Tko tako zove dijete?
- Loša arhitektica! - Ma nemoj!
Ti si loš! Loš šef.
I čega si uopće šef?
- Što te briga! - Koliko ljudi radi za tebe?
- Koliko zarađuješ? - Što te briga!
Gle što su drugi arhitekti napravili!
Ti samo sjediš u kafiću i razmišljaš. Loša arhitektica!
Dajte si oduška! Samo dajte!
Govorite što god hoćete. Ja perem ruke.
Pokušavam ti se ispričati!
To je samo isprika. Zašto mi tako otežavaš?
Ne želim ni tvoju ispriku ni da budeš dobra prema meni!
Ne želim da nam se miješaš u život!
Već nam se to dogodilo. Mama je otišla i nije se vratila.
A sad će i Fırat otići. Znam ja to.
Ne želim i njega izgubiti.
Upozorio sam te. Ali hvala ti, dobar pokušaj.
Cane!
Fırate.
Uvijek ću biti tu.
Uz tebe.
Nećeš me izgubiti.
Jesi li siguran?
- Dodaj mi loptu! - Evo!
Opet ti?
Da, opet ja. Ali neću dugo, časna riječ.
Što hoćeš?
Da me saslušaš.
Onda ću otići i više me nećeš vidjeti.
Ali bilo bi mi drago da me saslušaš.
Cane...
Nitko ti ne može oduzeti Fırata. Nitko.
Ni ja ni itko drugi.
To je prvo i osnovno što moraš zapamtiti.
A u zadnje vrijeme
osjećam se isto kao ti.
Imam brata
i ne želim da nam se itko plete u život.
Zato te dobro razumijem.
Ali to zapravo nije u redu, znaš?
Možda vam netko drugi postane dio života ako to ne budem ja. I to nije loše.
Usamljenost je mnogo gora.
Je li to u redu?
Je li mu ona majka?
Jesi li čuo išta što sam ti rekla?
Nisam.
Tebi se smiju?
Molim, idi sad!
Tko ti je to?
To ti je majka? I nju zoveš imenom?
Ne. Nije mi majka.
Onda ti onaj tip nije tata. Inače ga ne bi zvao Fırat.
Može ga zvati kako god želi.
- S Canom razgovaram! - Ali on ne razgovara s tobom.
Odustani, salamice. Povedi prijatelje i idi.
Zove li te i ona „šefe”? Šef, Fırat!
Odlaziš ili ne?
Ne odlazim. Ti idi. Idi i povedi Cana.
Ne zna ni plesati. Izvodi glupe pokrete.
Nije li ovo odvratan ples?
Pridrži mi ovo.
Smijem li kratko uzeti?
- Što se zbiva? - Dosta!
Tužit ću te tati! Vidjet ćeš ti!
Budući da ste poseban slučaj, nećemo reći Nedimovim roditeljima.
- Ali ako se to ponovi... - Neće, ravnatelju.
Odmah ću razgovarati s Nedimom
i ispričati se u ime gđice Sezen.
Fırate, žao mi je.
Nije Sezen kriva!
Nedim mi se opet rugao. Zbog tebe i mame.
Sezen me htjela zaštititi.
Nedime, dušo.
Oprosti zbog ovoga.
Žao mi je što se to tako dogodilo.
Nije ti hladno?
Ne želim da se prehladiš.
Ispričavam ti se u ime one gospođe.
Ali ne može si pomoći.
Znaš zašto?
Jer je luda.
Psihopatkinja.
Znaš što radi?
Ide od škole do škole,
polijeva djecu koja se rugaju prijateljima i...
Što misliš da mu govori?
Valjda se ispričava. A što drugo?
Da, valjda.
Ako budeš opet zezao Cana za mamu, vratit će se.
I dovršit će posao.
Zato pazi.
Dobro?
Inače,
možeš reći prijateljima da se zovem Fırat.
I Canov sam tata.
Evo ga.
Onda, što ćemo jesti?
Cane, ovaj ti sendvič nije suh, ha?
Ne, ovaj je super.
Mogla bi te naučiti.
Fıratu uvijek ispadnu suhi.
Bla-bla. Ma nemoj!
Zašto si spakirala namještaj?
Htjela sam promjenu.
Kerem ovo ne voli.
Bit će spremno kada dođe u posjet.
Tko je Kerem?
Moj brat.
Cane, idi se umiti i oprati ruke.
Samo kažem.
Dobro. Gdje je kupaonica?
Niz hodnik pa desno.
Opa!
Nemoj raditi nered!
Ovo je predivno.
Cane?
Nisi valjda ulazio kamo ne smiješ.
Cane...
Ovdje ima svega!
Svemir! Matematički problemi!
Čak i teleskop!
Fırate, ovdje ima svega. Prekrasno je!
Ušli smo bez pitanja.
Ma sve u redu.
Je li Kerem astronaut?
Ne, studira astrofiziku. Na MIT-ju. On je obiteljski genijalac.
Gdje je to?
MIT?
U SAD-u. U državi Massachusetts.
Fırate! Moramo u Masačučet da nađemo Kerema!
On će mi sigurno pomoći s vremenskim strojem!
Hoće! Zar ne?
Hoće. Naravno, zašto ne?
Upoznat ću vas, bez brige.
- Zaista? - Zaista.
To!
Kad će doći? Možemo li ga prije nazvati?
Molim te!
Naravno.
To!
Jako je zgodan.
Da, jest.
Imala si ovakav adut, a nisi ga upotrijebila?
Nisam htjela odnos iz koristoljublja.
Fırate, spavaš li?
Spavam, šefe.
Sezen je jako draga, ha?
Ne znam. Što ti misliš?
Meni je draga.
Može nam biti prijateljica, zar ne?
Može ako želiš.
Ali neće mi biti majka, je l' da?
Nikad, šefe.
Hoće li mi brat Kerem pomoći da sagradim vremenski stroj kada dođe?
Već ti je brat, je li?
Kakav si ti mali podlac!
„Brat Kerem će mi pomoći?”
Pa zašto ne?
Mi možemo samo skupljati baterije.
Taj tip studira u Masačučetu!
Što? Što je Masačučet?
Ne Masačučet! Studira u Massachusettsu.
Jednostavnije je reći MIT.
Dobra ideja. Dođi.
- Zdravo! - Fatoş.
- Evo me! Bok! - Bok.
- Sezen. - Ja sam Fatoş.
- Drago mi je. - Ja sam mu tata.
Što ima?
Da, malen je, ali dovoljno snažan.
- Superman ga pobijedi. - Super je.
Pogodak.
- Pogledom? - On sve pobijedi.
Nema klinca za kojeg ne znam?
Jako smiješno, Fatoş.
Meni jest.
- Blizu sam! - Pobijedit ću.
Šefe!
Sezen!
Pobjeda!
Sezen.
Sad me možeš zvati „šefe”.
Može, šefe.
Pitat ću brata Kerema
o kiši meteora.
A onda ću ga pitati o brzini svjetlosti.
Onda ću ga pitati što da obučem za putovanje kroz vrijeme.
I pitat ću ga je li ikad vidio crvotočinu.
Ondje je 8.30 h. Vjerojatno još spava.
Šteta.
Šefe, malo gnjaviš. Sezen će se još pokajati.
Ne, u redu je.
Sinoć sam mu pričala o tebi. I on bi htio tebe upoznati.
Zaista?
Fırate, čuješ? Brat Kerem želi da se upoznamo.
To!
Ne osjećaj obavezu da ga upoznaš s bratom.
Ne moraš.
Zašto? Mislim, neću ih upoznati ako ne želiš, ali...
Što u tome ima loše?
Nema ništa loše. Ali sigurno ima puno obaveza.
Osim toga...
Ne želim Canu raspirivati nadu u vezi s vremenskim strojem.
Fırate, Can ovog časa želi vjerovati u to.
Misliš da je u redu da mu to oduzmeš?
- Sjajno. - Bio si odličan.
Finale je bilo super.
Lažete! Neću to plesati. Ne možete me prisiliti. Ne želim.
- Opet ti! - Tko pleše za domaću zadaću?
Pleše se iz zabave! A ne kao robot.
Jedno nema veze s drugim. Zašto se stalno buniš?
Jer ne želim!
Ne deri se.
Ne idem na priredbu ni na rođendan Leyli Yaz!
Ne želim nikoga!
Cane, ne možeš izbjegavati ljude.
Mogu.
Zašto to radiš?
Ništa ne radim. Kažem ti što ne želim.
Ponašaš se djetinjasto.
A ti se ponašaš zrelo?
Odrasli se tako ne ponašaju.
Ti se ponašaš djetinjasto. Kao mala beba!
Gle, imaš puno dječjih bočica!
Cane, ja se samo trudim da te djeca ne izbjegavaju.
- Kako ti se ne bi rugala. - Ali rugaju se!
Rugaju mi se što god ja učinio!
Zato što te zovem Fırat, a ti mene „šefe”.
Navikao sam se.
Smijem li ući?
Ne želim razgovarati. Dojadilo mi je.
Nisam došla razgovarati.
Nego zašto si došla?
Da sjedim s tobom u tišini.
I meni je dojadilo. Smijem li malo ostati?
- Sezen? - Da, šefe?
Moram Leyli Yaz kupiti rođendanski dar. Hoćeš li mi pomoći?
Hvala.
Vidiš baterije?
Smirio se i odmara se.
Ne znam za ples, ali ići će Leyli Yaz na rođendan.
Hvala ti.
Rekao je „dječje bočice”?
Ma to je uvježbao.
Lijepo je ovdje, Cane.
- Sretan rođendan. - Hvala.
Wednesdayina haljina! Super! Kako si znao da je želim?
Pogodio sam.
Hvala ti.
Idemo na trampolin.
Mi ćemo biti... ovdje.
Sve se tako brzo dogodilo!
Nije li ono Nedim?
- I njegov krasni tata. - Odoh!
- Dobar dan. - Da, g. Emrah?
Možemo li razgovarati?
Ako je o onom neki dan, ja sam kriva.
Bolje da razgovaramo kao muškarci.
Kao muškarci?
Sad mi je sve jasnije.
Neću dugo. Brzo se vraćam.
Tko ste vi? Kako se usuđujete prijetiti mom sinu?
Smirite se.
Nije u redu što smo ga polili. Ispričao sam se Nedimu i ispričavam se...
Stari, dobro me slušaj.
Nitko ne smije pipnuti moje dijete. Nitko ne smije prijetiti mom djetetu.
Sve to znam. To vaš sin obično radi drugoj djeci.
- Djeca smiju sve. - Ne smiju.
Ako vaš sin maltretira dijete kojemu je umrla majka
jer se od vas nije naučio lijepom ponašanju, a nikad i neće,
onda ćete vi odgovarati meni. Jasno, g. Emrah?
A ti ćeš mog sina učiti lijepom ponašanju?
Misliš da možeš odgajati tuđu djecu,
a sam si tek jučer postao otac?
Ako si tako dobar otac, gdje si bio dosad?
Trebao si biti s njim. Možda bi te onda zvao tata, a ne Fırat.
Tata, dođi, idemo se igrati! Dođi, tata!
Evo.
Nemoj da se ponovi.
Mama je organizirala rođendan.
Natjecanje u školici! Cure vode!
Ajmo, dečki! Vi ste na redu! Cure vas vode!
Idemo, ne bih htio da se dogodi scena.
Ne budi smiješan, tek smo stigli.
Ringe, ringe, raja...
Želite li nešto, gospodine?
Nađi mi votku u kući. I nadotoči kad popijem.
Daj.
Gdje si dosad?
Cane?
- Idemo se igrati, Sezen? - Može.
Dođi.
Hajde! Trčimo!
Idemo u kuću slatkiša!
- Što radiš? - Što radim?
Ne možeš probleme utapati u alkoholu.
Mogu.
Fırate, pa zar si dijete?
Ne znam, možda.
Evo me!
Dobar dan svima.
Dobar dan.
Okupili smo se ovdje zbog svoje djece.
Leyla Yaz? Sretan ti rođendan, dušo.
Poživi nam dugo i sretno.
Ovo je bila loša godina za nas.
Netko nam je umro.
Bilo nam je teško. I još je.
Melisa...
Otkako je Melisa otišla, razmišljam o tome kako da budem dobar otac.
I nakon toliko razmišljanja, evo rezultata.
Ne mogu biti kao vi.
Zato...
nazdravljam g. Emri koji mi je očitao bukvicu kako da budem dobar otac.
Hvala, g. Emrah.
Što tebe muči?
Ako si popio dovoljno tog sranja, odjebi odavde.
- Prestanite! - Nemojte!
Hej!
Dečki, djeca se boje!
Propalice!
Kakav si to muškarac?
- G. Emrah! - Sjebat ću te!
- Pustite me! - Ne mogu! Prestani!
- Pustite me! - G. Emrah! Smirite se!
Sjebat ću te!
Pusti me!
Kažem ti da me pustiš!
Pustite me! Zar niste vidjeli što je onaj tip učinio?
Htio si da odrastem?
Evo, odrastao sam!
Želiš da odrastem? Odrastao sam!
Ali ti? Ti nikad nećeš odrasti!
Jesi li sad sretan?
Hoću svoju mamu!
Vremenski stroj ne postoji!
Više nikad neću vidjeti mamu!
Vremenski stroj ne postoji!
Hoću svoju mamu!
Mama!
Hoću svoju mamu!
Cane, ja sam.
Cane.
I Fırat je jako tužan.
Nije htio da se ono dogodi.
Htio je otići, ali ja sam tražila da ostane.
Zato sam i ja malo kriva.
Fırat se zaista trudi zbog tebe.
Vidim ja to.
Znam da i ti vidiš.
Molim te, pomiri se s Fıratom.
Fırate.
Nemoj.
U ovakvim trenucima Can te najviše treba.
Nemoj, molim te.
Nisi samo ti nekog izgubio.
Canu je umrla mama.
Dijete je, ali trudi se.
Fırate, tebi govorim. Slušaš li me uopće?
Kog vraga radiš? Što radiš?
Ovo je tebi rješenje?
Bespomoćno i kukavički
otupljuješ mozak da bi izbjegao odgovornost?
Tako se nosiš s tugom? Izbjegavaš je?
Kako se ti nosiš s njom?
S bratovom smrću.
Kako se nosiš s njom?
Tako što je ne priznaješ?
Praviš se da se nije dogodila.
Da i ja tako pokušam?
Da si vidjela onog drugog, dr. Reyhan!
Nedostajao ti je tata.
Jedne se večeri napio i potukao.
Blago rečeno potukao.
Namlatili su ga kao vola.
Ubili su Boga u njemu.
Lice mu je bilo neprepoznatljivo.
Ti si išao u osnovnu školu.
Neću te pitati sjećaš li se.
Znam da se dobro toga sjećaš.
Tresao si se od straha kad si ga takvog vidio.
Htio si ga zagrliti, ali previše si se bojao.
Zaključao si se u svoju sobu.
Ni s kim nisi razgovarao.
Samo si plakao i plakao.
Jednog si me dana pitao:
„Jesam li ja kriv za to?
Pije li tata toliko zbog mene?”
Taj dan trebala sam donijeti odluku.
Trebala sam ostaviti tvog tatu i sama te odgojiti.
Dobro sam zarađivala.
Ali nisam mogla.
Uplašila sam se.
Melisa se nije bojala.
Bilo tko drugi dotrčao bi ti u suzama.
Ali usprkos svim teškoćama, ona je odlučila sama podizati Cana.
Ne ljuti se na nju.
Bila je vrlo hrabra.
Vrlo hrabra.
Sad si
ti na redu da budeš hrabar.
Možda ti se krajolik promijenio,
ali imaš najljepšu kartu na svijetu.
Nemoj više ovo raditi.
Nemoj to Canu više priuštiti.
Zbog njega sam došao, mama.
Zbog njega.
Časna riječ, sve ću ispraviti.
Cijenjena Upravo Privatne škole Sevdem,
učitelji, roditelji, dragi učenici.
Odmah da kažem, ovim pismom ne dajem otkaz kao roditelj.
Zapravo upravo suprotno.
Ovo je novi početak
i malen korak za svijet, ali velik za mene.
Može se živjeti na mnogo načina.
Isto vrijedi i za očinstvo.
Dugo sam razmišljao kako da Canu budem dobar tata.
Netko koga volim rekao mi je:
„Ako znaš što ne želiš, lakše ćeš postići ono što želiš.”
Točno znam što ne želim.
Ne želim više biti muškarac kojeg vidim u ogledalu.
Ne želim više žalostiti svog sina Cana.
Došao sam do dna i znam da dublje ne mogu potonuti.
Moje ponašanje na rođendanu bilo je neprihvatljivo.
PRIVATNA ŠKOLA SEVDEM
Počeo bih s Leylom Yaz i Nedimom
kojima se želim prvima ispričati.
Da, ispričavam se i Nedimovom ocu.
Ali najviše Canu.
Ispričavam se svom sinu.
Can je svjetlo mog života.
Najveći razlog koji imam da ujutro ustanem iz kreveta.
I volim ga više od svega.
Znajte da ću se odsad
svim silama truditi da mu budem dostojan otac.
Pitajte Cana, a ne mene, hoću li uspjeti ili ne.
„Srndaćan” pozdrav.
Turski rock bendovi tijekom 2000-ih su stvarali pjesme u stilu
svojih zapadnjačkih kolega.
Kamo ideš?
Moram se još nekomu ispričati.
Bilo je to prije pet-šest mjeseci.
Bila si ovdje.
Plesala si s bratom.
Ja sam bio za šankom i gledao vas.
Baš ste bili slatki vas dvoje.
Onda si se popela na pozornicu.
Dobra večer!
Dobra večer. Mi...
Ovo je moj brat.
Kerem. Zgodan je.
Došli smo proslaviti.
Prije nego što smo došli, rekao je:
„Nisi se dotjerala ni našminkala. Izgledaš neuredno.”
Ali to nije važno. Svejedno slavimo.
Moj je brat upao na fakultet svojih snova
i ide u SAD da bude naučnik!
Spasit će svijet.
Ne naučnik nego znanstvenik.
Oprostite mojoj sestri. Malo je neuka.
I pijana.
- Dođi, seko. - A on je drzak i treba ga nalupati.
Samo bih htjela reći
da sam ponosna na tebe i jako te volim.
Sreli smo se kad ste bili na odlasku.
- Jesi li dobro? - Jesam.
Mogu vas odvesti ako želite.
Dobio je vozačku, on će voziti.
Hvala, ali nisam pio pa mogu voziti. Kerem, drago mi je.
Fırat. Čestitam.
Hvala lijepa. Bilo mi je drago.
Idući dan sam ovdje čuo.
Da ste te večeri imali prometnu.
Mjesecima poslije opet se ovdje sretnemo.
Slučajnost.
Trebao sam svjetlo.
I pošao sam za njim.
Sezen!
Pusti me na miru! Pusti me! Što hoćeš od mene?
Sezen.
Molim te, pusti me na miru. Molim te.
Sezen.
Pusti me kad ti kažem.
Ja sam kriva. Zbog mene se to dogodilo.
Zbog mene.
Nisi ništa skrivila. Čuješ li me?
Nema ga zbog mene! Ja sam trebala umrijeti!
Daj.
Znaš,
Kerem me uvijek poticao da se dotjerujem.
Misliš da bi bio sretan da me danas vidi ovakvu?
Evo.
Reci Canu da mu ne bude krivo.
Ne možeš ih zadržati ni ako im kažeš da ih voliš.
Dragi gosti, bili bismo sretni da nam se pridružite na posebnom događaju
koji će se održati u našem vrtu u 21 h.
Ne morate se posebno urediti, ali obavezno morate doći.
Cijenjeni gosti, dobro došli u vremenski tunel.
Ovaj dvojac uskoro će imati priliku putovati kroz vrijeme.
Čudesno!
Divno je!
Fırate, što je ovo?
Dragi gosti, izvolite sjesti i...
naše putovanje kroz vrijeme...
počinje.
Gle, Sezen! To sam ja!
Da, jako si sladak.
Slažem se.
Gle ga.
Ovo mi je najdraži dio.
Sjećam se ovoga!
Mama je to slikala.
Moja mama je to slikala.
Tata.
Jako te volim.
I ja tebe jako volim...
sine.
Gle!
Ovo je super.
Oprosti, posudio sam nešto od tebe.
Trebalo mi je za putovanje kroz vrijeme.
Je li to brat Kerem?
I ja znam.
Brata Kerema, kao ni moje mame...
više nema.
Ali ne budi tužna. Mi ćemo uvijek biti uz tebe.
- Sad kad smo u vremenskom stroju... - Da?
Možemo li preskočiti sutra?
To bi bilo super.
Da, hvala ti.
- Što je sutra? - Plesna priredba.
- Možda da ne idem. - Ići ćeš.
- Ma ne. - Trebao bi otići.
- Zaista ne bih. - Bi.
- Ne bih. - Ići ćeš.
Idi, molim te.
Molim te, idi. Inače ovom nema kraja.
Ideš.
- Ne idem. - Ideš, ideš.
- Ne, ne. - Mislim da ideš.
- Neću. - O, hoćeš.
- Ne. - Ideš.
- Ne bih trebao ići. - Bi.
- Ne bih. - Zaista bi.
- Zaista ne. - Zaista da.
- Ne bih. - Bi, bi.
PRIVATNA ŠKOLA SEVDEM
PLESNA PRIREDBA ZA KRAJ GODINE
Ima pravo. Nikom nije zabavno.
Ajmo, poludi!
Tko je to?
To je Fırat. Moj tata.
Prijevod titlova: Petra Matić