PE MÂINI BUNE 2
Da, femeia pe care ați văzut-o e medicul meu.
Mai avea puțin și-o podideau lacrimile.
A spus că o să fac ciroză dacă nu mă las de băut.
Ca tata.
A fost și medicul tatălui meu.
E un medic excelent, dar e cam teatrală.
Acum, a folosit niște termeni medicali convingători.
„O să mori, idiotule!”
E posibil să aibă dreptate.
A trecut un an de când a murit Melisa.
Nu știu în ce stadiu al doliului sunt.
Tot ce știu e că trebuie să mă adun.
Altfel, mă paște o problemă.
Și nu mai e așa mică.
- Fırat. - Șefule!
Așa, dle Can!
Fırat! Te-ai plictisit cât am fost plecați?
Bun! Avem bateriile.
- Cum vrei să-ți fac sendvișul? - Cu înghețată.
- Can. - E prea uscăcios.
Lipsește ceva. Îți spun când aflu ce.
Haide! „E uscăcios.”
Facem ce vrei după ce-ți mănânci sendvișul. Fırat!
- Bine. - Ți-am luat mâncare. Vino!
ATENȚIE! LABORATORUL LUI CAN ȘI FIRAT
MAȘINA TIMPULUI
Can! E timpul!
E timpul să ne dezlănțuim!
- Serios? - Da!
Doamne!
De data asta, sigur o să meargă!
Ești sigur?
Da! Avem bateriile potrivite!
- Pasager 1, ești gata? - Gata, căpitane 1.
Verificare dată?
21 martie 2022, căpitane.
Unde suntem?
Suntem în 2024, căpitane.
Ne mai trebuie baterii. Sunt sigur.
Fırat?
O să facem mașina timpului, nu?
Nu știu, șefule. Măcar încercăm.
Trebuie să ne iasă,
ca să mă întorc în timp și să-i spun mamei că o iubesc mult.
Nu i-am spus înainte să plece.
Poate, dacă mă întorc și îi spun, nu mai pleacă.
Și rămâne cu noi.
Fırat?
N-o să mai bei, nu?
Puți când bei.
Mai taci!
Hai să-i trimitem o inimă Melisei!
Can?
Te iubesc foarte mult.
Fırat! Fırat, ce-i cu tine azi?
Fırat!
Fırat?
- Bravo! - Haideți, culcat!
Da, pe piciorul meu.
Fırat, trebuie să-ți găsim urgent pe cineva.
E castrat.
Nu mă refer la el, ci la tine!
Cineva pentru tine.
Fatoș, lasă-mă! Ultima oară când ai încercat...
A apărut Can. Și a fost așa de rău?
Nu la asta mă refeream. Ne descurcăm. Mi-e bine așa.
Vezi să nu!
Toți trecem prin momente grele. Dar trebuie să-i dăm înainte, pentru Can.
Băiatul are mare nevoie de tatăl lui.
Sunt mereu alături de Can.
Cu sticlele?
Fatoș, crezi că ne e ușor?
După șase ani, copilul află că tatăl său trăiește.
Eu am devenit tată peste noapte.
Nu-mi poate spune „tată”, știai?
Spune-i tu „fiu”, atunci.
Psihologul a zis să nu îl grăbesc, să-l las în ritmul lui.
Poate că nu ești pregătit să fii tată
și te ascunzi după vorbele psihologului.
Îmi pare rău.
Dar ai nevoie de cineva în viața ta.
V-ar prinde bine și ție, și lui Can.
Ai încredere în mine. Crede-mă!
Bine, mă ocup eu.
Las-o baltă! Am întârziat deja.
Unde?
La școală, apoi la psiholog. Îl iau pe Fırat diseară.
Ai grijă la Freud și la Mami.
- Fırat rămâne la mine? - Exact.
Haide!
Can, amice, de ce nu dansezi?
Nu-mi place dansul. E ca temele.
Iar eu și mama dansam altfel.
Cum? Arată-ne. Ce-i mare lucru? E doar un dans.
Can lașul!
Can, eu vreau să văd cum dansați tu și mama ta.
Ai văzut ce a făcut?
Cine e bărbosul care te ia?
Dacă e tatăl tău, de ce îi spui „Fırat” și nu „tată”?
Nici el nu-i spune „fiule”. Îi spune „șefule”. Ce naiba?
Băieți, să mergem!
Can?
Mergem odată?
Tată, ăsta nu știe să danseze!
Coboară, șefule!
Așa.
Iar la psihiatru?
Nu e psihiatru, ci psiholog.
Nu schimba subiectul! Vine serbarea.
O să participi și o să dansezi.
Nu particip, nu dansez.
Și ce-o să faci? Renunți la școală pentru că râd de tine?
Bună idee! O să mă gândesc.
- Nu. Nu renunți. - Ba da.
Ba nu.
- Nu particip. - Ba da.
- Nu. - Ba da.
Nu, și te spun „pedigogului”.
Pedagog. Învață să pronunți mai întâi.
Sunt opt pasageri. Mai urcă șase. Câți sunt acum?
Prea mulți. S-o ia pe jos.
- E o zi frumoasă. - Can, haide, te rog!
O să renunț la școală.
- Ba nu. - Ba da.
- N-o vei face. - Ba da.
- Nu. - Da.
- Nu. - Am făcut-o deja!
- Ba nu. - Dar o voi face.
- Nu. - Tocmai am făcut-o.
- Ba nu. - Te rog, lasă-l s-o facă.
E limpede că nu vrea!
Cred că ar trebui să te gândești bine, în liniște.
Mulțumesc.
O să fac mașina timpului,
merg în anul 3500 și scap de tine.
Eu mă duc în 4500.
Și merg în 5000.
- 6000. - 7000.
- 8000. - 9000!
- 10000! - Dar suntem în anul 2024.
Ascultați-mă, vă rog, serios!
Vreau doar puțină liniște. Încerc să lucrez.
Ne pare rău.
Can, liniște, te rog! Doamna încearcă să muncească.
Ba nu. Stă degeaba acolo.
- La ce lucrați? - Mă gândesc.
Și noi ne gândim, nu?
Dar aș vrea să gândesc în liniște.
Te superi? Nu. Mulțumesc.
Ești cam agitată.
Îți iau ceva de băut? Te ajută să gândești.
Nu, mulțumesc. M-am lăsat.
Vezi?
Până și asta a renunțat. Și tu încă bei.
- „Până și asta?” - O să fac mașina timpului.
O să strâng toți viermii și toate găurile de vierme.
Vrei să faci o mașină a timpului?
Ascultă-mă cu atenție!
Dacă vrei să faci o mașină a timpului, trebuie să atingi viteze uriașe.
Trebuie să ajungi la viteza luminii.
Știi ce se întâmplă la viteza luminii?
Crește masa. Devine infinită.
Și cum deplasezi o masă infinită?
Cu energie infinită.
Și oare poți produce energie infinită?
Nu.
Prin urmare, nu poți atinge viteza luminii.
Asta înseamnă că nu-ți poți face mașina timpului.
Avem nevoie de lumină. Multe lumini.
Paisprezece.
Uită-te la femei mai întâi, apoi, la câini.
Observi ceva?
- Seamănă. - Seamănă.
Nu vreau pe nimeni, Fatoș. De ce nu înțelegi?
Astea sunt bune?
- De unde le-ai luat? - Din magazie.
Fata aia enervantă cu ochelari a zis că ne trebuie lumină.
Astea sunt bune?
Cine sunt? Acum încerci să ne găsești o mamă?
Nu fi prostuț!
Găsește-ți tu pe cineva!
Crede-mă, dragă, încerc.
De ce mă sună directorul?
Bună ziua, domnule! Sigur, vă ascult.
Eu? Nu, n-am trimis e-mailuri nimănui.
Cum să facă una ca asta un copil? Nici eu nu pot.
Dacă îmi puteți trimite e-mailul, o să verific.
Verific imediat. Bine, mulțumesc.
Renunți la școală?
Mă duc în camera mea.
Merg să mă odihnesc puțin.
Pe curând!
Can?
Can!
- Grozav! - Can.
Can, dragule?
„Îmi prezint demisia din postul de elev
de la școala privată Sevdem.
Mi-am neglijat viața personală din cauza programului încărcat.
Dansurile sunt nașpa. Sunt ca niște teme.
De ce să dansăm anost când ne putem dezlănțui?
Nu-mi place școala voastră și nu cred că am nevoie de ea.
De acum, vorbiți cu Fırat, nu cu mine.
Cu scinceritate, Can.” Ce naiba înseamnă „scinceritate”?
Încerci să mă înnebunești?
Ai trimis asta părinților, profesorilor, directorului, tuturor!
- Can, ce faci? - Îmi dau demisia de la școală.
Oricum nu mergeam la școală!
Nu se pune problema. Las-o baltă!
Nu mai merg. Și nu mă poți obliga. Nici mama nu m-a obligat.
Dar eu te oblig, da?
Și cine ești tu să faci asta?
Nu ești nimeni pentru mine. Nu mă poți obliga să fac nimic.
O să iau multe lumini,
o să fac mașina timpului și o să mă duc la mama.
Și nu o să te mai văd niciodată!
Mașina timpului nu există.
Nu te poți întoarce în trecut.
Crezi că mie nu mi-e dor de mama ta?
Dar Melisa nu mai e aici!
Maturizează-te! Măcar puțin, te rog.
Nu s-ar fi întâmplat nimic dacă mama mai era aici.
Când mă întorc, o să-i spun tot!
Și o să mă iau de ea.
Pentru că m-a lăsat cu cineva ca tine.
Mamă!
Mamă, deschide!
Putem să vorbim, mamă?
Mamă!
Dle Fırat, mama dv. nu e acasă.
Tufan, scuze de deranj, am văzut luminile aprinse.
Mama nu lasă luminile aprinse.
Minți de îngheață apele. Urât din partea ta.
Domnule Fırat.
Nu-i place să vii așa. Mă pui într-o situație dificilă.
N-am nimic. Doar vreau să discutăm...
Vreau doar să discutăm, promit.
Mamă?
M-am certat cu Can azi.
Știi ce a făcut?
A trimis o scrisoare de demisie la școală.
Poți să renunți la orice,
dar nu și la a fi tată, mamă.
Uneori mă enervez pe Melisa.
Pentru că nu m-a găsit mai devreme.
Șase ani de zile.
Aveam un fiu și habar nu aveam.
Nu i-am văzut primul zâmbet.
Când a mers de-a bușilea.
Primii pași.
Am ratat o sumedenie de ani.
Dacă aș fi fost cu el de la început...
poate nu ajungeam un tată de rahat.
Mamă?
Cum să fac...
să fiu un tată bun?
Nu voiam să ajung ca tatăl meu,
dar sunt exact ca el.
De ce ți-e frică nu scapi.
Noapte bună, mamă!
Nu-ți face griji!
Mă duc acasă, la culcare.
Pentru toți tații de rahat!
Ai văzut cumva o fată cu o bicicletă roșie, o ciudată?
Eu și fiul meu avem nevoie de lumină.
Fırat.
E dimineață, trezește-te!
Ridică-te!
Ia uite!
Can a avut tableta toată noaptea.
Ia verifică istoricul căutărilor!
Pe mai târziu!
TAȚII BEAU? CUM POT COPIII SĂ-I AJUTE SĂ NU MAI BEA?
Trebuie să atingem viteza luminii la capătul găurii de vierme.
Astfel, se formează o diferență de timp
între punctul de intrare și cel de ieșire din gaură.
Șefule!
Îmi pare rău.
Un capăt în trecut, unul în viitor.
Uneori mă simt disperat, neputincios.
...zone gravitaționale diferite...
Și știu că meriți mai mult.
Și asta va tulbura sincronizarea celor două capete.
Ambele capete ale găurii de vierme creează...
Promit că nu te voi mai dezamăgi niciodată.
...pentru călătoria în timp.
Ce e asta?
Din cauza găurilor...
E pentru tine.
- Pentru mașina timpului. - Ai spus că nu există.
Așa ai zis.
Am fost ignorant.
A fi ignorant înseamnă a fi prost?
Găurile de vierme modifică structura spațiu-timp...
Hai să punem și luminile astea!
Acum ai un portal către trecut.
Totuși, nu rămâne blocat în trecut,
nu neglija fericirea prețioasă pe care ți-o dăruiește prezentul!
Nu i-ai promis puștiului azi?
Nu beau, calmează-te.
- Unde pleci? - Trebuie să-i mulțumesc cuiva.
Fata care te-a adus acasă?
Ți-am arătat multe fete și o tot țineai cu:
„Lasă prostiile, Fatoș!”
Cine e? Și de ce ea?
Știe fizică.
Merge cu bicicleta.
S-a lăsat de băut.
Și se înțelege bine cu Can.
După ce a murit bunicul, bunica mi-a zis: „S-a echilibrat inteligența familiei.”
Nu știu dacă se referea la noi sau voia să-l enerveze pe bunicul,
rămâne un mister.
Mulțumesc că ați venit! Sper să ne revedem în curând.
Voiam să-ți mulțumesc pentru aseară.
Dar ți-am spus că nu beau. M-am lăsat.
Și eu. E apă.
Nu-i mai da de băut domnului.
Devine o povară.
Am fost o povară?
Poate că am depășit măsura puțin, dar a fost o seară foarte plăcută.
A fost o seară plăcută?
Nu?
Hai să-ți amintesc!
Aseară...
De ce au evreii nasul mare?
Pentru că aerul e gratuit!
Asta ar trebui să fie o glumă?
Hai, a fost bună!
Gluma mea a fost înțeleasă greșit.
Sunt înrudit cu evrei din partea mamei.
- Exagerezi. - Nu, și nu e tot.
Atunci, de ce m-ai ajutat? Te-ai obosit să mă duci acasă.
Puteai să scapi de mine cu un taxi.
Ai dreptate. Așa o să fac data viitoare.
Bea multă apă ca să ai rinichi sănătoși. Și o să și plângi mai cu spor.
Am plâns azi-noapte?
Frate, am plâns sau nu?
E slăbit lanțul, îți strică spițele.
- Oi fi tu expert? - Oarecum.
Ce, ești mecanic de biciclete?
Nu, dar pe-aproape.
Dacă-mi permiți...
Bun.
Aș reuși dacă n-ar fi blocat pe după pinion.
Bicicleta asta nu e cam veche?
Puțin. E a fratelui meu.
Las-o aici! Te duc eu acasă. O repar mâine. Promit.
Nu, e frumos afară. Pot merge pe jos. Nu-mi plac mașinile.
Crede-mă, nici eu nu sunt fan.
Să mergem!
- Ți-e foame? - Da.
Ce vrei să mâncăm?
Boyoz.
Boyoz?
Unde să găsim boyoz la ora asta?
E treaba ta, tu m-ai întrebat.
Poftim!
E fierbinte. Mulțumesc mult!
Cu plăcere. Poftim!
Și ayran.
Poftim!
Poftă bună, doamnă!
De obicei, nu avem deschis la ora asta.
Dar n-am putut să refuz când am auzit de sarcină.
Nici n-ai idee cât ne-ai ajutat, Salih.
E foarte gravidă.
Nu mult, dar nici puțin. Numai bine.
În câte luni ești?
- Două. - Cinci.
Mersi, Salih. Salutări soției și copiilor!
- Mersi. - Noapte bună!
- Nu știam că sunt însărcinată. - Voiam să văd cum improvizezi.
Și cinci luni? Arăt de parcă aș fi gravidă în cinci luni?
Dar două luni? Cine are pofte din a doua lună?
Cum adică sunt gravidă „numai bine”?
În cinci luni.
Mai știi când m-ai întrebat de ce te-am ajutat?
Semeni cu cineva. Cel pentru care m-am lăsat de băut.
- Cine? - Cineva.
De ce insistă fiul tău să facă mașina timpului?
Așa sunt copiii.
Care-i povestea ta?
Povestea mea? Nu-ți spun, o să plângi.
Serios? Ești pe moarte sau ce?
Chiar de n-ai fi, parcă o cauți cu lumânarea.
De ce bei așa mult?
Ca să scap, ca să uit. Și mai e și genetic.
Și care e problema ta?
Problema mea...
e că sunt tată.
Încerc să fiu un tată bun.
Cu cât mă zbat mai mult, cu atât devin mai de rahat.
Păi nu te mai zbate!
Să fii un tată bun.
Încearcă să nu fii un tată de rahat.
Dacă știi ce nu vrei, e mai ușor să obții ce vrei.
Eu asta încerc de la o vreme.
Și-ți merge?
Păi... Cât să-mi duc zilele.
Și ce nu vrei?
În ultima vreme, nu vreau nimic. Mai ales oameni.
Vreau doar să stau și să mă uit pe pereți.
Sunt deprimată. Asta a zis psihologul meu.
Ar fi depresie majoră.
Așa mă distram și eu odinioară.
Uneori, mi-e dor de zilele alea.
Lasă prostiile!
Salut!
- Bine. - Am întârziat, e foarte aglomerat.
- Haosul din Istanbul. - Bun-venit!
Frate! Ce faci? Nu mă recunoști.
- Nu ne știm. Arman. - Bună!
Didem, logodnica mea.
Bună! Eu sunt Uğurhan.
- Bună! - Oğulcan.
Ne-am cunoscut în Bodrum...
Bitez?
Bitez. Câte a văzut Bitez!
Mă mir că ai uitat. Aveți paharele goale.
Două ape, vă rog. Super.
Hai să-l salutăm pe Halil, să nu se supere!
Distracție plăcută! Mișto muzica, apropo!
Mulțumesc.
Fırat.
Vând biciclete.
Mi-am neglijat munca în ultima vreme, dar nu-i nimic.
Am un fiu. Îl cheamă Can.
Creatura mea preferată de pe Pământ.
Locuim împreună.
Nu e chiar roz situația noastră, dar ne descurcăm.
Și îți mulțumesc pentru seara asta.
A fost grozav.
Sezen. Sunt arhitect.
Și eu mi-am neglijat munca.
Am un frate. Kerem.
Locuiam împreună.
S-a mutat în Statele Unite când a intrat la facultate.
Creatura mea preferată de pe Pământ.
Sunt puțin deprimată, dar o să-mi revin.
Și mulțumesc pentru seara asta.
A fost grozav.
Să-și vadă mama.
M-ai întrebat.
„De ce vrea fiul tău să facă mașina timpului?”
Vrea să se întoarcă în timp și să-i spună mamei sale
că o iubește foarte mult.
Crede...
că poate nu ar mai muri, că ar rămâne cu el.
Îmi pare tare rău!
Mulțumesc.
L-am cunoscut pe Can abia anul trecut.
Am aflat că e fiul meu.
Melisa mi-a spus că ne-am întâlnit...
în urmă cu șapte ani.
Timp de șase ani, am trăit fără să știu că am un fiu.
Melisa era bolnavă.
Când a plecat, mi-a lăsat cel mai dificil și mai frumos cadou din lume.
Acum suntem doar noi doi.
I-am spus lui Can...
că mașina timpului nu există.
Sunt cel mai de rahat om din lume.
După mine.
O reparam eu.
Am reparat-o eu când dormeai.
Pregătește-te! Plecăm.
Unde mergem?
La Can. Trebuie să-i cer scuze.
Nu te deranja! Îți acceptă scuzele.
Nu te teme, n-o să-i fac vreun rău.
Nu, dar el ți-o poate coace ție.
Dacă te referi la faza de la cafenea, nu-ți bate capul.
Am avut o zi proastă.
În plus, mă pricep la copii.
- Ești sigură? - Da.
Treaba ta.
Mă întreb ce moschee e asta.
Can. Ne citești ce scrie aici?
E moscheea Valide Sultan, vezi?
Ce căutăm aici?
Ne plimbăm, Can.
- De ce a venit și fata enervantă? - Can, nu-i frumos.
- Ți-am spus, sora Sezen... - N-am nicio soră.
- Mătușa... - Nici mătușă.
Mătușă?
Lasă-mă pe mine!
Can, scumpule.
Îmi pare rău că am zis că nu există mașina timpului.
- Ai fost ignorantă? - Ignorantă?
- Nu. - Proastă?
Proastă?
Am mai trecut prin asta o dată.
Can, nu vrei să mergem înainte să degenereze situația? Ce zici?
Can, toate astea sunt construite de arhitecți.
- Serios? Ăsta e planul tău? - Merge mereu.
Can, scumpule? Ți-am spus că și eu sunt arhitect?
Tu le-ai construit?
Pe astea? Nu.
Păi și? De ce te lauzi? Incredibil.
Can, scumpule?
Cum e la școală?
Ce școală? E weekend.
Și „Can, scumpule”? Nu-mi spune așa!
Dar cum? Dacă vrei să-ți spun „șefule”...
Numai Fırat îmi spune așa. Tu nu.
- Bine, Can, scumpule. - Nu! Ești tută?
- Can, nu vorbi așa! - Cum să-ți spun? Pitic? Guraliv?
Cum să-i spui așa ceva?
- Arhitect de doi bani? - Ce?
Tu ești așa. Șef de doi bani.
Șeful cui ești?
- Ce te interesează? - Câți angajați ai?
- Cât câștigi? - Ce te interesează?
Uite ce au făcut alți arhitecți!
Tu stai la cafenea și te gândești. Arhitect de doi bani.
Făceți-vă de cap! Pe bune.
Certați-vă. Nu-mi pasă. M-am săturat.
Încercam să-mi cer scuze.
Doar să-mi cer scuze! De ce ești așa dificil?
N-am nevoie nici de scuzele, nici de amabilitatea ta.
Nu te vreau în viața noastră!
S-a mai întâmplat o dată. Mama a plecat și dusă a fost.
Și acum o să plece și Fırat.
Și nu vreau să-l pierd și pe el.
Te-am avertizat. Mersi oricum, ai făcut tot posibilul.
Can!
Fırat.
Eu nu plec nicăieri. Rămân alături de tine.
N-o să mă pierzi.
Ești sigur?
- Pasează! - Bine. Poftim!
Iar tu?
Da, iar eu. Dar nu te țin mult. Promit.
Ce vrei?
Vreau să mă asculți.
Apoi plec și nu mă vei mai vedea.
Dar m-aș bucura dacă m-ai asculta puțin.
Can...
N-o să ți-l ia nimeni pe Fırat. Nimeni.
Nici eu, nici altcineva.
Bagă la cap, te rog.
În ultima vreme...
și eu mă simt ca tine.
Am un frate și...
nu vreau să se bage nimeni între noi.
Deci te înțeleg foarte bine.
Dar nu e bine să fim așa, să știi.
Chiar dacă nu intru eu în viața ta, va veni altcineva
și nu e un lucru rău.
Singurătatea e mult mai rea, crede-mă.
E în regulă, Can?
Ea o fi mama?
Tu ai auzit ce am zis?
Nu.
Râd de tine?
Vrei să pleci? Te rog.
Cine e, Can?
E mama ta? Și ei îi spui pe nume?
Nu. Nu e mama mea.
Deci nici omul ăla nu e tatăl tău. Altfel, nu i-ai zice Fırat.
Îi poate spune cum vrea.
- Vorbesc cu Can! - Dar el nu vorbește cu tine.
Valea, cârnatule! Ia-ți prietenii și pleacă.
Tot „șefule” îți spune și ea? Șeful și Fırat.
Te cari sau nu?
Nu. Pleacă tu. Ia-l pe Can și pleacă!
Nici nu știe să danseze. Se scălămbăie ca un fraier.
Ce dans hidos are!
Ține-mi asta!
Domnule, pot să iau furtunul?
- Ce se întâmplă? - Gata!
O să-i spun tatei! O să vezi tu!
Fiind o situație specială, nu i-am sunat pe părinții lui Nedim.
- Dar, dacă se mai întâmplă... - Nu, dle director.
O să vorbesc cu Nedim
și o să-i cer scuze în numele drei Sezen.
Fırat, îmi pare rău.
N-a fost vina lui Sezen.
Nedim râdea iar de mine. Vorbea de tine și mama.
Sezen a vrut să mă protejeze.
Nedim, dragule. Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
Regret cum s-a întâmplat.
Nu ți-e frig, nu?
Nu vreau să răcești.
Îmi cer scuze în numele doamnei.
Mă tem că nu se poate abține.
Știi de ce?
Pentru că e nebună.
E o psihopată.
Știi ce face?
Merge la toate școlile,
udă copii care râd de prietenii lor și...
Ce crezi că-i spune?
Îi cere scuze, cred. Ce altceva?
Cred că da.
Dacă mai vorbești cu Can despre mama lui, o să se întoarcă.
Și de data asta, va fi și mai rău.
Așa că ai grijă!
Bine?
Apropo, spune-le prietenilor tăi că mă numesc Fırat.
Sunt tatăl lui Can.
Vine.
Așadar, ce mâncăm?
Can, nu e uscăcios sendvișul, nu?
Nu. Ăsta e super.
Să iei notițe de la ea.
Fırat le face uscăcioase.
Bla, bla. Chiar așa?
De ce ai dezmembrat casa?
Am vrut s-o fac altfel.
Lui Kerem nu-i plac astea.
Va fi gata când vine în vizită.
Cine e Kerem?
Fratele meu.
Can, du-te să te speli pe mâini și pe față.
Zic și eu.
Bine. Unde e baia?
Pe hol, pe dreapta.
Can, să nu strici ceva pe-acolo!
Ce frumos!
Can?
N-ai intrat prin camere, nu?
Can.
Are de toate aici!
Spațiu. Probleme de matematică.
Până și un telescop.
Are de toate aici. E superb!
Am intrat fără să întrebăm...
Nu-i nimic.
Kerem e astronaut?
Nu, studiază astrofizica la MIT. E geniul familiei.
Unde e asta?
MIT?
În Statele Unite. În statul Massachusetts.
Fırat! Trebuie să mergem la „Maciaciuce” și să-l găsim pe Kerem.
Sigur mă va ajuta să fac mașina timpului.
Nu-i așa?
Da. Sigur, de ce nu?
O să vă fac cunoștință, nu-ți face griji.
- Serios? - Serios.
Da!
Când va veni? Îl putem suna înainte să vină?
Te rog. Te rog!
Desigur.
Da!
E foarte chipeș.
Da.
Aveai asul ăsta în mânecă și n-ai zis nimic?
Nu voiam o relație bazată pe beneficii.
Fırat. Ai adormit?
Da, șefule.
Sezen pare cumsecade, nu?
Nu știu. Tu ce zici?
Cred că e drăguță.
Poate fi prietena noastră. Nu?
Dacă vrei tu.
Dar nu va fi mama mea, nu?
Niciodată.
Oare mă va ajuta fratele Kerem să fac mașina timpului când va veni?
E deja ca un frate pentru tine, nu?
Ce șmecher ești!
„Mă va ajuta fratele Kerem, nu?”
Și ce are? Noi nu facem decât să strângem baterii.
Tipul ăsta studiază în „Maciaciuce”!
Ce? Ce e „Maciaciuce”?
Nu e „Maciaciuce”. Studiază în Massachusetts.
Hai să-i spunem „MIT”!
Bună idee! Vino încoace!
- Bună! - Fatoș.
- Am sosit! Bună! - Bună!
- Sezen. - Eu sunt Fatoș.
- Încântată. - Sunt tatăl lui.
Ce faceți?
Da, e mic, dar e foarte puternic.
- Superman îl bate. - O iubesc.
- X-Men. - Bingo!
- Cu puterile lui? - Îi bate pe toți.
N-are vreun copil de care nu știu, nu?
Ce glumă bună, Fatoș!
Mi se pare amuzantă.
- Mai am puțin. - Eu câștig!
Șefule!
Sezen!
Am câștigat!
Sezen.
Poți să-mi spui „șefule”.
Bine, șefule.
O să-l întreb pe fratele Kerem despre ploaia de meteoriți.
Apoi îl întreb despre viteza luminii.
Apoi îl întreb cu ce mă îmbrac când călătoresc în timp.
Și o să-l întreb dacă a văzut vreo gaură de vierme.
E abia 08:30 la ei. Cred că doarme.
Ce păcat!
Șefule, prea te agiți. O să se răzgândească Sezen.
Nu-i nimic, șefule.
I-am spus aseară despre tine. Și el vrea să te cunoască.
Serios?
Fırat, ai auzit? Fratele Kerem vrea să ne cunoaștem.
Da!
Nu e musai să-i faci cunoștință cu fratele tău.
Nu e nevoie.
De ce? Nu le fac cunoștință dacă nu vrei...
Dar ce are?
Nimic. Doar că probabil are multe pe cap.
Și...
Nu vreau să-și facă speranțe cu mașina timpului.
Fırat, Can vrea să creadă în asta acum.
Crezi că e bine să-l dezamăgești?
- A fost bestial! - Ți-a ieșit grozav.
Finalul a fost uimitor.
Mincinoșilor! N-o să dansez. Nu mă puteți obliga. Nu vreau.
- Iar începi? - Cum să dansezi la comandă?
Eu o fac din plăcere. Nu ca un robot.
E complet altceva. De ce te încăpățânezi?
Nu vreau!
Nu mai țipa!
Nu merg nici la spectacol, nici la petrecerea Leylei Yaz!
Nu vreau pe nimeni.
Can, nu poți evita pe toată lumea.
Ba pot.
De ce faci asta?
Nu fac nimic. Îți spun ce nu vreau.
Ești pueril.
Și tu ești matur?
Nu te porți de parcă ai fi.
Tu ești pueril. Ești un bebeluș!
Uite, ai biberoane acolo!
Can, încerc să fac cumva să nu fii dat la o parte.
- Ca să nu mai râdă copiii... - Oricum râd!
Își bat joc de mine, orice aș face.
Că îți spun „Fırat”, că tu îmi spui „șefule”.
M-am obișnuit.
Pot să intru?
Nu vreau să vorbim. M-am plictisit.
N-am venit să vorbim.
De ce ai venit?
Să stau cu tine, în liniște.
Și eu m-am plictisit. Pot să stau aici o vreme?
- Sezen? - Da, șefule.
Trebuie să-i cumpăr un cadou Leylei Yaz. Mă ajuți?
Mulțumesc.
Vezi bateriile?
S-a calmat și se odihnește.
Nu știu dacă merge la serbare, dar la ziua de naștere a Leylei Yaz, da.
Mulțumesc.
A zis ceva de biberoane?
Sigur a repetat înainte.
Can, e frumos, nu-i așa?
- La mulți ani! - Mulțumesc.
Rochia lui Wednesday! Preferata mea! De unde ai știut că mi-o doream?
Am ghicit.
Mulțumesc.
Hai pe trambulină!
Noi stăm aici.
Ce rapid a fost!
Ăla nu e Nedim?
- Și tatăl lui fermecător. - Am plecat!
- Bună ziua! - Da, dle Emrah?
Putem discuta?
Dacă e vorba de problema de deunăzi, e vina mea.
Discutăm de la bărbat la bărbat.
De la bărbat la bărbat?
Acum înțeleg.
Nu durează mult, mă întorc imediat.
Cine naiba te crezi? Cum îndrăznești să-mi ameninți fiul?
Calmează-te!
Îmi pare rău că l-a udat. I-am cerut scuze lui Nedim și...
Ascultă-mă cu atenție!
Nimeni nu pune mâna pe copilul meu. Și nimeni nu-mi amenință copilul.
Știu. De obicei, fiul tău face asta altor copii.
- Copiii pot face orice. - Nu.
Dacă hărțuiește un copil care și-a pierdut mama
pentru că nu a învățat bunele maniere de la tatăl său,
o să-ți cer ție socoteală, da, dle Emrah?
Și-l înveți tu pe fiul meu bunele maniere?
Crezi că ai dreptul să educi alți copii,
când tu ai devenit tată abia ieri?
Dacă ești un tată așa de bun, unde ai fost până acum?
Trebuia să-l crești. Poate ți-ar spune „tată” acum, nu „Fırat”.
Tată, hai să ne jucăm! Tată, haide!
Bine.
Să nu te mai prind!
Mama organizează petrecerea.
Concurs de șotron! Fetele primele!
Haideți, băieți! E rândul vostru! V-au luat-o înainte fetele!
Hai să mergem, să nu iasă scandal! Nu e locul potrivit.
Nu fi prostuț, abia am ajuns!
Doriți ceva, domnule?
Găsește-mi niște votcă prin casă. Și mai adu-mi când se golește bine?
Dă încoace!
Ce a durat atât?
Can.
- Sezen, ne jucăm? - Sigur.
Haide!
Haide, să fugim!
Să mergem la căsuța cu dulciuri! Hai să fugim!
- Ce faci? - Ce fac?
Nu-ți poți îneca amarul în alcool.
Ba pot.
Fırat, ești copil?
Nu știu, poate.
Iată-mă!
Bună tuturor!
Bună ziua!
Ne-am adunat azi aici pentru copiii noștri.
Leyla Yaz, scumpo? La mulți ani, dragă!
La mulți ani fericiți!
A fost un an greu pentru noi.
Am pierdut pe cineva.
A fost foarte greu pentru amândoi. Încă e.
Melisa...
De când nu mai e Melisa, m-am tot străduit să fiu un tată bun.
Da, și iată ce am realizat!
Eu nu pot fi ca voi.
Așa că...
închin un pahar pentru dl Emrah, care mi-a explicat cum să fiu tată.
Mulțumesc, dle Emrah.
Care e problema ta?
Dacă termini de drojdit, pleacă dracului!
- Încetează! - Te rog, nu!
Se sperie copiii!
Derbedeule!
Ce fel de bărbat ești?
- Domnule Emrah! - O să te distrug!
- Dă-mi drumul! - Nu pot! Stai!
- Lasă-mă! - Dle Emrah! Calmează-te!
Te snopesc!
Dă-mi drumul!
Lasă-mă, am zis! Dă-mi drumul!
Dați-mi drumul! N-ați văzut ce a făcut? Să mergem!
Vrei să mă maturizez?
Gata, m-am maturizat!
Vrei să mă maturizez? M-am maturizat!
Dar tu? Tu nu te mai maturizezi odată!
Ești mulțumit acum?
Vreau la mama!
Mașina timpului nu există!
N-o să-mi mai văd mama!
Mașina timpului nu există!
Vreau la mama!
Mami!
Vreau la mama!
Can, eu sunt.
Can.
Și Fırat e foarte trist.
N-a vrut să se întâmple așa ceva.
El a vrut să plece, dar eu i-am zis să mai stăm.
Deci e și vina mea.
Fırat chiar se străduiește.
Se vede.
Și știi și tu.
Te rog, iartă-l pe Fırat.
Fırat.
Încetează!
Can are mare nevoie de tine acum.
Te rog.
Nu ești singurul care a pierdut pe cineva.
Și Can și-a pierdut mama.
E doar un copil, dar se străduiește.
Fırat, cu tine vorbesc. Mă asculți?
Ce naiba faci? Ce faci?
Asta e soluția ta?
Vrei să rămâi așa, neajutorat,
să-ți îneci amarul și să eviți responsabilitățile?
Așa faci tu față durerii?
O eviți?
Tu cum ai făcut față?
Morții fratelui tău.
Cum ai făcut față?
Negând, nu?
Prefăcându-te că nu s-a întâmplat.
Să fac și eu așa?
Să-l fi văzut și pe celălalt, dr. Reyhan.
Ți-a lipsit tatăl tău.
Într-o noapte, s-a îmbătat și s-a luat la bătaie.
E puțin spus.
L-au bătut măr.
Îl snopiseră.
Avea fața zdrobită, era de nerecunoscut.
Erai în școala primară.
N-o să te întreb dacă îți amintești.
Știu că-ți amintești bine.
Te-ai speriat cumplit când l-ai văzut așa.
Voiai să-l îmbrățișezi, dar erai prea speriat.
Te-ai încuiat în camera ta.
N-ai vorbit cu nimeni.
Plângeai întruna.
Într-o zi, m-ai întrebat
dacă ai greșit cu ceva,
dacă tatăl tu bea așa de mult din cauza ta.
Trebuia să iau o decizie în ziua aia.
Trebuia să-l părăsesc pe tatăl tău și să te cresc singură.
Mă descurcam bine financiar.
Dar n-am putut s-o fac.
M-am speriat.
Melisa, în schimb, nu.
Îl locul ei, altcineva te-ar fi căutat cu ochii în lacrimi.
Dar, în ciuda greutăților, ea a decis să-l crească pe Can singură.
Nu fi supărat pe ea!
A fost o fată foarte curajoasă. Foarte curajoasă.
Acum...
e rândul tău să fii curajos.
Poate că nu mai ești în același loc,
dar ai cea mai frumoasă hartă din lume.
Nu mai face asta!
Nu-l mai chinui pe Can!
Datorită lui sunt aici, mamă.
Pentru el.
Îți promit că voi rezolva totul.
Stimați directori, profesori, părinți și dragi elevi ai școlii Sevdem.
Dați-mi voie să fiu sincer, aceasta nu e o scrisoare de demisie.
Dimpotrivă, chiar.
Un nou început,
un pas mic pentru lume, dar unul uriaș pentru mine.
Viața se poate trăi în multe feluri.
Și tații sunt diferiți.
Multă vreme, m-am tot gândit cum să fiu un tată bun pentru Can.
O persoană iubită mi-a spus cândva:
„Dacă știi ce nu vrei, e mai ușor să obții ce vrei.”
Eu știu exact ce nu vreau.
Nu mai vreau să mai fiu așa.
Nu vreau să-l mai supăr pe Can, pe fiul meu.
Sunt la pământ, dar știu că mai rău de-atât nu se poate.
Comportamentul meu la aniversare a fost unul necuvenit.
ȘCOLILE PRIVATE SEVDEM
Începând cu Leyla Yaz și Nedim,
vă spun din suflet că îmi pare rău.
Îi cer scuze și tatălui lui Nedim.
Dar mai ales lui Can.
Îi cer scuze fiului meu.
Can e viața mea.
Motiv pentru care mă trezesc dimineața.
Îl iubesc cel mai mult pe lumea asta.
Aș vrea să știți cu toții că, de acum înainte,
voi lupta din răsputeri să fiu tatăl pe care îl merită.
Întrebați-l pe Can, nu pe mine, dacă pot sau nu.
Cu „scinceritate”.
În anii 2000, trupele de rock turcești s-au remarcat
prin imitarea stilului occidental.
Unde te duci?
Mai trebuie să-i cer iertare cuiva.
Acum cinci sau șase luni.
Ai fost aici.
Dansai cu fratele tău.
Eram la bar, mă uitam la voi.
Erați drăguți.
Apoi ai urcat pe scenă.
Salut!
Bună! Noi...
El e fratele meu.
Kerem. E chipeș tare.
Am venit să sărbătorim.
Înainte să venim aici,
mi-a zis că nu m-am aranjat, că par indolentă.
Dar nu contează. Am venit să sărbătorim.
Fratele meu a intrat la facultatea la care visa
și va merge în Statele Unite să devină savant!
O să salveze lumea.
Nu savant, ci om de știință.
Iertați-o pe sora mea. E cam ignorantă.
Și puțin beată.
- Haide, surioară! - Și el e un încrezut.
Vreau doar să-ți spun că sunt mândră de tine și te iubesc foarte mult.
Ne-am întâlnit când plecați.
- Te simți bine? - Da.
Vă duc eu, dacă vreți.
Tocmai și-a luat permisul, conduce el.
Mulțumesc, dar eu n-am băut. Sunt Kerem.
Fırat. Felicitări!
Mulțumesc! Încântat!
A doua zi, am auzit de voi.
Ați avut un accident în noaptea aia.
După câteva luni, ne-am întâlnit iar aici.
Coincidență.
Aveam nevoie de lumină.
Și am căutat lumina, atâta tot.
Sezen!
Lasă-mă în pace! Dă-mi drumul! Ce vrei de la mine?
Sezen.
Te implor, lasă-mă în pace. Te implor.
Sezen.
Am zis să mă lași în pace!
A fost vina mea. Din cauza mea.
Din cauza mea.
Tu n-ai făcut nimic. M-ai auzit?
A murit din cauza mea! Eu trebuia s-o pățesc.
Poftim!
Kerem îmi zicea mereu să mă aranjez.
Crezi că s-ar bucura dacă m-ar vedea așa?
Poftim!
Spune-i lui Can să nu-i pară rău, bine?
Nu rămân alături de tine, chiar dacă le spui că-i iubești.
Vă invităm să ne onorați cu prezența la un eveniment special
care va avea loc în curtea din spate, la ora 21:00.
Fără cod vestimentar, dar prezența e obligatorie.
Dragii noștri oaspeți, bun-venit în tunelul temporal!
Iată perechea care va avea ocazia să călătorească în timp!
E uimitor!
Uimitor!
Fırat, ce e asta?
Luați loc, vă rog!
Călătoria noastră în timp...
începe acum.
Sezen, uite! Uite, eu sunt!
Da, ești foarte dulce.
De acord.
Uitați-vă la el!
Partea mea preferată.
Îmi amintesc!
Mama a făcut poza aia.
Mama a făcut-o.
Tată.
Te iubesc foarte mult.
Și te iubesc mult...
fiule.
Uite!
Ce tare!
Am împrumutat ceva și de la tine.
Îmi trebuia pentru călătoria în timp.
E fratele Kerem?
Știu deja.
Fratele Kerem, ca mama...
nu mai e.
Dar nu fi tristă! Noi vom fi mereu alături de tine.
- Dacă tot suntem în mașina timpului... - Da?
Putem sări peste ziua de mâine?
Ar fi grozav.
Da, mulțumesc.
- Ce e mâine? - Serbarea cu dansurile.
- Nu e nevoie să merg. - Ba da.
- Nu. - Ba trebuie.
- Chiar nu e musai. - Ba da.
- În niciun caz. - Ba mergi.
Du-te, te rog.
Te rog eu mult. Altfel, nu mai terminați.
O să mergi.
- Nu merg. - Ba da.
- Nu. - Ba mergi.
- Nu. - O să mergi.
- Nu. - Te duci.
- Nu e nevoie. - Ba da.
- Nu. - Ba e obligatoriu.
- Sigur nu. - Sigur da.
- Nu e nevoie. - Ba e nevoie.
ȘCOLILE PRIVATE SEVDEM
SERBAREA DE SFÂRȘIT DE AN
Are dreptate. Nu se distrează.
Hai să ne dezlănțuim!
Cine e omul ăla?
E Fırat. Tatăl meu.
Subtitrarea: Laura Somandru