IN GOOD HANDS 2
Ja, kvinnan ni just såg är min läkare.
Hon som hade så nära till gråt.
Jag riskerar att få skrumplever om jag inte slutar dricka,
precis som pappa.
Hon var min avlidne pappas läkare också. Hon är bra men lite dramatisk.
Denna gång använde hon en övertygande medicinsk term:
"Du kommer att dö, din idiot!"
Hon kanske har rätt.
Melisa dog för ett år sen.
Jag vet inte i vilken av sorgens faser jag är i nu.
Men jag vet att jag måste ta mig samman.
Annars kommer jag att få problem.
Och det är inte så litet längre.
- Fırat. - Chefen.
Varsågod, herr Can.
Fırat! Vad har du hittat på? Hade du tråkigt medan vi var borta?
Då så. Här har vi batterierna.
- Hur vill du ha smörgåsen? - Med glass.
- Can... - De blir alltid så torra.
Det är nåt som fattas. Jag säger till när jag vet vad.
Kom igen... "Torra."
Vi gör vad du vill när du har ätit upp din smörgås.
Fırat!
Okej.
Jag har din mat här.
VARNING! CANS OCH FIRATS HEMLIGA VETENSKAPSRUM
CANS TIDSMASKIN
Can! Det är dags nu!
Nu kör vi!
- Redan? - Ja!
Herregud!
Den här gången kommer det att gå!
- Är du säker på det? - Ja! Vi har rätt batterier.
- Är passageraren redo? - Jag är redo, kaptenen.
Datumkontroll?
Den 21 mars 2022, kaptenen.
Var är vi?
I år 2024.
Vi behöver säkert mer batterier.
Fırat?
Vi bygger väl klart tidsmaskinen?
Jag vet inte, men vi ska fortsätta försöka.
Den måste bli klar.
Jag ska åka tillbaka i tiden och säga mamma att jag älskar henne.
Jag hann aldrig säga det.
Om jag åker tillbaka och säger det, så kanske hon stannar sen.
Fırat?
Du ska väl sluta dricka?
Du stinker när du gör det.
Tyst med dig.
Vi skickar Melisa ett hjärta.
Can?
Jag älskar dig.
Vad är det med dig idag, Fırat?
Fırat...
Fırat?
Duktiga vovvar.
Sitt.
På min fot, ja.
- Vi behöver hitta nån till dig, Fırat. - Han är kastrerad.
Jag syftade på dig. Vi behöver nån till dig.
Släpp det, Fatoş. Förra gången du skulle göra det...
Då fick du Can. Var det så illa?
Jag menade inte så. Vi har det bra. Jag har det bra.
Så fan heller.
Vi har alla det jobbigt, men vi måste göra vårt bästa för Can.
- Just nu behöver han sin pappa som mest. - Jag finns alltid där för Can.
- Trots flaskorna? - Tror du att det är lätt för oss?
Efter sex år fick han veta att hans pappa lever.
Jag blev pappa över en natt.
- Vet du att han inte kallar mig pappa? - Kalla honom för son, då.
Psykologen säger att han måste få ta sin tid.
Det kanske är du som inte är redo att bli pappa och använder det som ursäkt.
Förlåt. Verkligen.
Men du behöver nån i ditt liv.
Det vore bra både för dig och Can. Lita på mig när jag säger det.
- Låt mig sköta det. Jag löser det. - Nej. Jag är redan sen.
Vart ska du?
Till skolan och sen till psykologen. Jag hämtar Fırat senare.
Se upp för Freud. Håll honom borta från Mami.
- Ska Fırat vara hos mig också? - Ja.
Kom.
Can, varför dansar du inte?
Det känns som en läxa. Mamma och jag dansade en annan dans.
Kan du inte visa oss? Det är bara en dans.
Can är en fegis!
Jag vill gärna se din och mammas dans.
Såg ni honom?
Vem är mannen med skägget som hämtar dig?
Varför kallar du honom för Fırat om han nu är din pappa?
Han kallar honom inte för son heller, utan för "chefen"? Vad är grejen med det?
Kom, så går vi!
Can?
Kan vi snälla åka?
Titta, pappa. Han kan inte dansa.
Hoppa av här, chefen.
Så där, ja.
- Hjärndoktorn igen? - Det är en själsdoktor.
Byt inte ämne. Du måste vara med och dansa i föreställningen.
- Jag vägrar. - Du måste.
Tänker du hoppa av skolan också för att de retar dig?
Bra idé. Jag ska tänka på saken.
Du får inte av hoppa skolan.
- Jo. - Nej.
- Jag tänker inte vara med. - Jo, det ska du.
- Jag ska anmäla dig till "kurataren". -"Kuratorn." Lär dig uttala det först.
Passagerarna är åtta. Sex till går ombord. Hur många är de då?
För många. Ta en promenad istället. Det är fint ute.
Lägg av, Can.
Jag hoppar av skolan.
- Nej, det gör du inte. - Jo, det gör jag.
- Nej. - Jo. Jag har redan gjort det!
Nej.
- Jag ska. - Nej, det ska du inte.
- Det är gjort. - Nej.
Låt honom göra det.
Det är klart att han inte vill.
Tänk på saken i lugn och ro.
Tack.
Jag bygger klart tidsmaskinen,
reser till år 3500 och träffar aldrig dig igen.
- Då reser jag till 4500. - Och jag till 5000.
- 6000. - 7000.
- 8000. - 9000!
10 000!
Jag befinner mig i år 2024. Snälla, jag ber er.
Kan ni inte dämpa er lite? Jag försöker jobba.
Ursäkta.
Kan du vara lite tyst, Can? Damen försöker jobba.
Nej. Hon sitter ju bara där.
- Vad jobbar du med? - Jag tänker.
Det gör ju vi också.
Jag tänker helst i tystnad.
Gör det dig nåt? Då så. Tack.
Du verkar spänd. Jag bjuder på ett glas. Det är lättare att tänka efteråt.
Nej tack. Jag dricker inte längre.
Till och med den där har slutat dricka. Nu är det bara du som gör det.
"Den där"?
Jag ska bygga min tidsmaskin,
samla ihop alla maskar som finns och hitta varenda maskhål.
Ska du bygga en tidsmaskin?
Då ska du lyssna noga nu.
För att en tidsmaskin ska fungera krävs extremt hög hastighet.
Man måste komma upp i ljusets hastighet.
Vet du vad som händer i den hastigheten? Massan ökar. Den blir oändlig.
Vad krävs för att förflytta oändlig massa?
Oändlig energi.
Är det möjligt att alstra oändlig energi?
Nej.
Därför kan man inte komma upp i ljusets hastighet.
Och därmed blir det ingen tidsmaskin.
Vi behöver massor av ljus.
Fjorton.
Titta först på kvinnorna, sedan på hundarna.
Märker du nåt?
De liknar varandra.
Jag är inte intresserad. Kan du inte förstå det?
Blir de här bra?
- Var hittade du dem? - I förrådet.
Den störiga tjejen med glasögon sa att vi behöver ljus. Blir de här bra?
Vilka är de där? Ska du hitta en mamma till oss nu?
Nej, såklart inte.
- Hitta nån till dig själv. - Tro mig, jag försöker.
Varför ringer rektorn?
Hej. Ja, jag lyssnar.
Jag? Jag har inte mejlat nån.
Kan ett barn göra så? Inte ens jag vet hur man gör.
Vidarebefordra mejlet till mig, så ska jag titta på det.
Jag ska kolla bland mina skickade mejl.
Har du sagt upp din skolplats?
Jag går in på mitt rum.
Jag behöver vila lite.
Vi ses sen.
Can?
Can!
Otroligt.
Can?
"Jag säger upp min plats som elev på Sevdems privatskola.
Mitt schema är så fullt att det går ut över mitt privatliv.
Er dans suger. Den ska kännas kul, inte som en läxa.
Varför dansa en tråkig dans när man kan släppa loss?
Jag gillar inte skolan och behöver inte den.
Prata med Fırat framöver, inte med mig. Med vänliga helsningar, Can."
Stavas det så?
Vill du att jag ska bli arg?
Du har skickat det till alla föräldrar, lärare och rektorn!
Vad håller du på med?
Jag har sagt upp min plats. Jag skulle ändå inte gå dit igen.
Det kommer inte på fråga.
Du kan inte tvinga mig. Inte ens mamma gjorde det.
Men jag gör det.
Vem är du ens?
Du betyder ingenting för mig. Du kan inte tvinga mig till nåt.
Jag ska hämta lampor, starta tidsmaskinen och åka till mamma.
- Och aldrig träffa dig igen! - Tidsmaskiner finns inte.
Man kan inte resa tillbaka i tiden.
Tror du inte att jag saknar mamma?
Melisa finns inte längre.
Väx upp, om så bara lite grann.
Det skulle aldrig bli så här om mamma var här.
Hon ska få veta allt när jag åker tillbaka!
Jag ska skälla ut henne för att hon lämnade mig med dig.
Mamma!
Öppna, mamma!
Kan vi prata lite?
Mamma!
Hon är inte hemma.
Jag genomskådar tyvärr den lögnen. Lyset är tänt.
Hon lämnar aldrig lyset tänt. Det var inte snällt gjort av dig.
Fırat.
Hon gillar inte att du dyker upp så här. Du gör det inte lätt för mig.
Det är inget fel på mig. Jag ska växla några jord...
Några ord med henne, sen går jag.
Mamma?
Can och jag bråkade idag igen.
Vet du vad han har gjort?
Han har sagt upp sin plats på skolan.
Man kan säga upp sig från allt,
men inte från sin roll som pappa.
Ibland blir jag så arg på Melisa.
För att hon inte fann mig tidigare.
Sex långa år.
Man har en son som man inte vet existerar.
Man missar hans första leende.
Första gången han kryper.
Hans första steg.
De åren har stulits från mig.
Om jag hade varit med honom från början,
hade jag inte varit en så dålig pappa.
Mamma?
Hur...
...är man en bra pappa?
Jag ville inte bli som pappa, men jag blev precis som honom.
Man blir det man själv fruktar.
Sov så gott, mamma!
Du kan vara lugn.
Jag ska hem och sova.
Skål för alla dåliga farsor!
Det var en tjej med röd cykel här, en ganska knäpp typ. Är hon kvar?
Min son och jag behöver ljus.
Fırat.
Det är morgon. Vakna.
Upp med dig.
Kolla här.
Can hade den hela natten.
Kolla vad han har sökt på.
Vi ses sen.
DRICKER PAPPOR? HUR FÅR MAN PAPPOR ATT SLUTA DRICKA?
Vi måste nästan komma upp i ljusets hastighet i slutet av maskhålet.
Då börjar en tidsskillnad skapas mellan hålets in- och utgång.
Vid det laget är ljusets...
Chefen.
Förlåt.
Ibland känner jag mig desperat och oduglig.
Du förtjänar bättre än mig.
Jag ska aldrig göra dig besviken igen.
Vad är det?
Det är till dig.
Till tidsmaskinen.
Du sa att tidsmaskiner inte finns.
Det var obildat av mig.
Är obildat detsamma som dumt?
Vi sätter dit ljusen.
Härmed har en port till det förflutna skapats.
Kom ihåg att inte fastna i dåtiden
och gå miste om den glädje som uppstår i ögonblicket.
Gav du inte honom ett löfte så sent som idag?
Jag ska inte dricka.
- Vart ska du? - Jag ska tacka en person för igår.
Hon som gav dig skjuts hem?
Till alla tjejer jag har visat dig har du sagt: "Sluta fåna dig, Fatoş."
Vem är hon? Och framför allt, varför just henne?
Hon vet mycket om fysik.
Hon cyklar och dricker inte.
Dessutom kommer hon överens med Can.
När farfar dog sa farmor:
"Nu är intelligensen inom familjen i balans."
Om hon syftade på oss eller att farfar skulle vända sig i graven,
det är oklart.
Tack för att ni kom. Hoppas vi ses snart igen.
Jag ville tacka för igår.
Jag har ju slutat dricka.
Jag med. Det är vatten.
Ge honom inget mer att dricka. Annars blir han så jobbig.
Var jag jobbig?
Det må ha gått överstyr, men det var en fin kväll.
- Var det? - Var det inte?
Jag ska måla upp en bild.
Igår...
Varför har judar stora näsor?
För att luften är gratis.
Ska det vara ett skämt?
Det var roligt.
De måste ha missförstått skämtet.
Vi är i princip judar på mammas sida.
- Du överdriver. - Nej. Och det var inte allt.
Varför hjälpte du mig? Du bemödade dig med att skjutsa hem mig.
Du kunde ha stoppat mig i en taxi.
Det har du rätt i. Nästa gång gör jag det.
Mycket vatten är bra för njurarna, och tårarna.
Grät jag igår?
Gjorde jag det eller inte?
Kedjan sitter löst. Ekrarna kan ta skada.
- Är du nån slags expert? - Typ.
- Är du cykelmekaniker? - Näst intill.
Tillåt mig...
Då så.
Den har fastnat i låsringen.
- Är inte cykeln rätt gammal? - Jo, ganska. Det är min brors.
Lämna den här, så skjutsar jag dig hem. Och sen lagar jag den imorgon.
Det är en fin kväll. Jag går hem. Jag gillar inte bilar.
Det gör inte jag heller.
Kom.
- Är du hungrig? - Ja.
Vad ska vi äta?
- Boyoz. - Boyoz?
- Var hittar man det så här sent? - Det är ditt problem. Jag fick idén.
Varsågod.
Varm också. Tack så mycket.
Varsågod.
Och här kommer ayran.
Varsågoda.
Smaklig måltid.
Jag brukar inte öppna butiken så här sent,
men jag säger inte nej till gravida kvinnor.
Om du bara visste vilken gärning du har gjort.
Hon är tämligen gravid. Inte väldigt, men inte lite heller.
Gravid nog att berätta det.
I vilken månad är du?
- Andra. - Femte.
- Tack, Salih. Hälsa frugan och barnen. - Hej då.
- Du sa inte till mig att jag var gravid. - Jag ville se dig improvisera.
Ser jag ut att vara gravid i femte månaden?
Andra månaden, då? Vem känner sånt matsug redan då?
Hur är man gravid nog att berätta om det?
I femte månaden.
Minns du att du frågade varför jag hjälpte dig?
Du påminner om en jag kände, skälet till att jag inte dricker.
- Vem var det? - Nån bara.
Varför vill din son bygga en tidsmaskin?
Ungar, du vet.
- Vad har hänt dig? - Mig? Du börjar gråta om jag säger det.
Ska du dö, eller vadå?
Och om du nu inte ska det, så gör du definitivt ett gott försök.
Varför dricker du så mycket?
För att fly verkligheten och glömma, men också av genetiska skäl.
- Vad är problemet? - Problemet är...
...att jag är pappa.
Jag försöker vara en bra pappa.
Ju mer jag försöker, desto sämre blir jag.
Sluta försöka, då.
Att vara en bra pappa, alltså.
Försök att inte vara en dålig en istället.
Om man vet vad man inte vill ha, är det lättare att få det man vill.
Så har jag levt på sistone.
Har det gått bra?
Nja...
Jag överlever.
Vad är det du inte vill ha?
Just nu vill jag inte ha nåt, framför allt inte människor.
Jag vill bara sitta ner och stirra in i väggen.
Min psykolog påstår att jag är deprimerad. Djupt deprimerad till och med.
Jag brukade också roa mig så där.
Ibland saknar jag den tiden.
Håll inte på.
Hej, hur är det?
Jo, bra...
Det var galet mycket trafik.
- Kaos som vanligt. - Välkomna.
Hej! Läget? Du känner inte igen mig.
- Vi har inte hälsat. Arman. - Hej.
Min fästmö Didem.
- Hej. Uğurhan. - Hej.
Oğulcan.
Vi träffades i Bodrum...?
Bitez?
Om ändå Bitez kunde prata...
Tänk att du har glömt det... Ni har inget i glasen.
Kan vi få lite vatten?
Vi hälsar på Halil innan han tar illa vid sig.
Ha så kul.
Bra musik, förresten!
Tack.
Fırat.
Jag säljer cyklar, men på sistone har jag försummat jobbet.
Min son heter Can.
Han är den jag älskar allra mest på jorden.
Vi bor ihop.
Vi har våra bra och dåliga stunder, men vi gör vårt bästa.
Till sist vill jag tacka dig för kvällen.
Den har varit riktigt bra.
Sezen. Jag är arkitekt.
Jag har också försummat jobbet på sistone.
Jag har en bror som heter Kerem.
Förut bodde vi ihop.
Men han kom in på ett college i USA och flyttade dit.
Honom älskar jag allra mest på jorden.
Jag är smått deprimerad, men jag tar mig igenom det.
Och slutligen vill jag tacka dig för kvällen.
Den har varit riktigt bra.
För att träffa sin mamma.
Du frågade förut.
"Varför vill din son bygga en tidsmaskin?"
Han vill resa i tiden
och säga sin mamma
att han älskar henne.
Han tänker
att hon kanske inte skulle dö då, utan stanna med honom.
Jag beklagar sorgen.
Tack.
Jag träffade Can förra året.
Och fick veta att han är min son.
Melisa sa att vi hade träffats...
...för sju år sen.
I sex år levde jag utan att känna till min son.
Melisa var sjuk.
När hon försvann lämnade hon efter sig världens värsta men vackraste gåva.
Nu är det bara vi två.
Jag sa till Can
att tidsmaskiner inte finns.
Jag är världens värsta människa.
Efter mig.
- Jag skulle laga den. - Jag gjorde det medan du sov.
Gör dig i ordning. Vi ska iväg.
- Vart då? - Till Can. Jag ska be om ursäkt.
Det behövs inte. Ursäkten godtas.
- Jag ska inte göra honom illa. - Nej, men han kan göra dig illa.
Om du syftar på fiket, så glömmer vi det. Det var en dålig dag.
Jag är bra med barn.
- Är du säker på det? - Ja.
Skyll dig själv.
Jag undrar vilken moské det där är.
Can, kan du läsa?
Valide sultan-moskén.
- Vad gör vi här? - Vi ser oss omkring.
- Vad gör den störiga tjejen här? - Så säger man inte.
- Jag har ju sagt att fröken Sezen... - Hon är ingen fröken.
- Tant... - Inte tant heller.
Tant?
Låt mig.
Vännen.
Can.
Jag är ledsen för det jag sa om tidsmaskinen häromdagen.
- Var det obildat? - Obildat?
- Nej. - Dumt?
Dumt?
Jag har varit med om det här förut.
Vad sägs om att skiljas åt innan det går för långt?
Vet du att allt det här har byggts av arkitekter?
- Är det planen? - Den funkar varje gång.
Can, har jag berättat att jag också är arkitekt?
Har du byggt det här?
Nej, inte det här.
Vad skryter du om, då?
Helt otroligt.
Can, vännen?
- Hur går det i skolan? - Skolan? Det är helg.
Och kalla mig inte för "vännen".
Vad ska jag kalla dig, då? "Chefen"?
Det får bara Fırat göra. Inte du.
- Okej, vännen. - Är du körd eller?
Så säger man inte.
Vad sägs om knatten? Plutten? Smartskalle?
Vem kallar ett barn så?
- Du är en usel arkitekt. - Vad säger du?
Det är du som är en usel chef.
Vad är du chef för?
- Än sen? - Hur många jobbar under dig?
- Hur mycket tjänar du? - Än sen?
Se vad andra arkitekter har gjort. Du sitter bara på ett fik och tänker.
Usel arkitekt.
Var du en galning och säg vad du vill, men jag har lessnat.
Jag ville bara be om ursäkt. Varför ska du krångla till det?
Jag vill inte höra din ursäkt eller att du är snäll mot mig.
Jag vill inte ha dig i vårt liv.
Samma sak har hänt förut. Mamma kommer inte tillbaka.
Nästa gång försvinner Fırat. Det vet jag.
Jag vill inte förlora honom också.
Jag förvarnade dig. Tack ändå. Du gjorde ett försök.
Can!
Fırat.
Jag kommer alltid att vara här med dig.
Mig förlorar du inte.
Är det säkert?
Du igen?
Ja, det är jag igen. Men jag ska inte stanna länge.
Vad vill du?
Att du lyssnar på mig.
Sen behöver vi aldrig ses igen. Men jag blir glad om du lyssnar.
Can...
Ingen kan ta Fırat ifrån dig, och det menar jag.
Varken jag eller nån annan. Det vill jag att du ska komma ihåg.
Den senaste tiden
har jag känt som du.
Jag har en bror.
Jag vill inte att nån ska störa oss i vår värld.
Jag förstår dig precis.
Men det är faktiskt inte rätt.
Om inte jag, så kan nån annan bli en del av ditt liv.
Det är ingen dålig sak.
Det är mycket värre att känna sig ensam.
Är det okej?
Är det hans mamma?
Hörde du vad jag sa till dig?
Nej.
Skrattar de åt dig?
Snälla, gå.
Vem är det? Din mamma? Kallar du också henne för hennes namn?
Nej, det är hon inte.
Då är mannen inte din pappa heller. Annars skulle du inte säga "Fırat".
Han får säga vad han vill.
- Jag pratar med Can. - Han pratar inte med dig.
Släpp det, knubbis. Ta med dina vänner och gå.
Kallar hon dig för chefen också?
Chefen, Fırat!
Ska du gå eller inte?
Gör det själv. Ta med dig Can och gå.
Han kan inte ens dansa. Han rör sig som en fjant.
Visst är hans dans ful?
Håll den här.
Ursäkta, får jag den?
Vad pågår här?
Sluta! Pappa ska få veta! Vänta du bara!
På grund av omständigheterna har vi inte ringt Nedims föräldrar.
- Men om det upprepas... - Det gör det inte.
Jag ska prata med Nedim och be om ursäkt å Sezens vägnar.
Förlåt, Fırat.
Det var inte hennes fel.
Nedim retade mig och skämtade om dig och mamma.
Hon skyddade mig.
Nedim, vännen.
Jag är ledsen för det som hände.
Och hur det hände.
Du fryser väl inte?
Jag vill inte att du blir förkyld.
Jag ber om ursäkt å damens vägnar.
Hon kan tyvärr inte hjälpa det.
Vet du varför?
För att hon är galen. Hon är en psykopat.
Vet du vad hon gör?
Hon går till skolor och blöter ner barn som retar sina vänner...
Vad tror du att han säger?
Han ber väl om ursäkt. Vad annars?
Jag antar det.
Om du retar Can och skämtar om hans mamma igen, kommer hon tillbaka.
Men nästa gång slutför hon sin uppgift.
Passa dig.
Okej?
Förresten...
Hälsa dina vänner att jag heter Fırat.
Och jag är Cans pappa.
Nu kommer han.
Jaha, vad ska vi äta?
- Can, smörgåsen är inte torr, va? - Nej, den är jättegod.
Hon får visa hur man gör.
Fırat gör dem så torra.
Är det verkligen så?
Varför har du packat ihop allt?
Jag ville möblera om.
Kerem gillade inte hur det var. Det är klart tills han kommer hit.
Vem är Kerem?
Min bror.
Can, ska du inte gå och tvätta händerna och ansiktet?
Det är bara en tanke.
- Jaja. Var ligger toan? - På höger sida i hallen.
Åh wow!
Rör ingenting där inne.
Vad fint det är.
Can?
Du gick inte in utan lov, va?
Can.
Här finns ju allt!
Rymden, ekvationer och ett teleskop.
Allt finns här. Det är så fint!
- Vi gick in utan att fråga. - Det gör inget.
Är Kerem astronaut?
Nej, han studerar astrofysik på MIT. Det är han som är geniet i familjen.
- Var ligger det? - MIT?
I Massachusetts i USA.
Fırat, vi måste till Machachooche och hitta Kerem.
Han kan hjälpa mig med tidsmaskinen.
- Visst kan han det? - Ja, visst kan han det.
Ni ska få träffa varandra.
- Är det sant? - Ja.
Ja!
När kommer han? Kan vi ringa honom?
- Snälla! - Visst kan vi det.
Ja!
Vad stilig han är.
Verkligen.
Du hade ett ess i rockärmen men använde det inte?
Jag ville inte att vår relation skulle hänga på det.
- Fırat, sover du? - Ja, chefen.
Visst verkar Sezen snäll?
Vad vet jag? Vad tycker du själv?
Att hon är snäll.
- Visst kan vi vara vänner? - Om du vill det.
Men hon ska väl inte bli min mamma?
Nej, aldrig.
Kommer broder Kerem att hjälpa mig med tidsmaskinen när han kommer hit?
Är han redan som en bror till dig?
Vad lurig du är!
"Visst kommer broder Kerem att hjälpa mig?"
Vad är det för fel med det? Allt vi gör är att samla ihop batterier.
Och han pluggar i Machachooche!
Va? Vad är det?
Det heter inte så. Han pluggar i Massachusetts.
- Vi nöjer oss med att säga MIT. - Bra idé.
Kom hit.
- Hej! - Fatoş.
- Jag är här nu. - Hej.
- Sezen. - Fatoş.
- Trevligt. - Jag är typ hans pappa.
Läget?
Han är liten men stark.
Älskar henne. Rena jackpotten.
- Har hon några barn du inte har nämnt? - Kul skämt.
Jag tycker det.
- Jag är nära nu! - Jag vinner!
Chefen!
Sezen.
Jag vann!
Sezen, du får kalla mig för chefen nu.
Som chefen vill.
Jag ska fråga Kerem
om meteorregnet.
Och om ljusets hastighet.
Och vad man ska ha på sig när man reser i tiden.
Och om han har sett ett maskhål.
Klockan är halv nio där. Han sover säkert fortfarande.
Synd.
Du gör en så stor sak av det. Tänk om Sezen ångrar sig...
Nej, det är ingen fara.
Jag berättade om dig igår. Han träffar gärna dig också.
Är det sant?
Hörde du det, Fırat? Kerem vill träffa mig.
Ja!
Du ska inte känna dig tvungen att låta honom träffa din bror.
Det är inget måste.
Hur så? Jag struntar i det om du ber mig, men...
Det skadar väl inte?
Nej, men han har säkert fullt upp.
Och dessutom...
Jag vill inte att Can ska få förhoppningar.
Just nu vill Can känna hopp.
Är det rätt att ta det ifrån honom?
- Jättebra. - Verkligen.
Slutet var grymt.
Ni ljuger. Jag tänker inte dansa, och ni kan inte tvinga mig.
- Börjar du nu igen? - Vem får ett dansnummer i läxa?
Jag dansar för att det är kul, och inte som en robot.
Det är två olika saker. Varför ska du alltid säga emot?
- För att jag inte vill! - Du behöver inte skrika.
Jag tänker inte dansa eller gå på Leyla Yaz födelsedagskalas.
Jag vill inte träffa nån!
- Du kan inte undvika andra för alltid. - Jo, det kan jag.
- Varför gör du så här? - Jag säger bara vad jag inte vill göra.
Nu är du barnslig.
Som om du är så vuxen? Så här ska inte vuxna bete sig.
Det är du som är barnslig. Du beter dig som en barnunge!
Och där har du dina nappflaskor.
Jag vill inte att du ska bli utfryst.
- Eller att de andra barnen retar... - Men de gör det!
De retar mig oavsett vad jag gör.
När jag kallar dig Fırat, och du mig för chefen.
Jag har vant mig.
Får jag komma in?
Jag är trött på att prata.
Jag är inte här för att prata.
Vad gör du här, då?
Jag vill sitta här i tysthet med dig.
Jag är också uttråkad. Får jag stanna ett tag?
- Sezen. - Ja, chefen?
Jag måste köpa en present till Leyla Yaz. Kan du hjälpa mig med det?
Tack.
Ser du batterierna?
Han vilar nu.
Jag är osäker på dansen, men han tänker gå på kalaset.
Tack.
Sa han nappflaskor?
Det hade han förberett.
Visst är det fint här?
- Grattis. - Tack.
Wednesdays klänning! Jag älskar den! Hur visste du att jag önskade mig den?
Jag hade bara tur.
Tack så mycket.
Kom, så går vi och hoppar.
Vi väntar... här.
Det gick fort.
- Är inte det där Nedim? - Och hans trevliga pappa.
Nu drar jag!
- Hej. - Ja, hej.
Kan vi prata lite?
Om det gäller häromdagen, så var det mitt fel.
Det är bättre om vi män pratar.
Jaså?
Då förstår jag.
Jag kommer strax.
Vem fan är du? Och varför hotar du min son?
Nu får du lugna ner dig.
Det var fel att blöta ner honom, men jag har bett honom om ursäkt.
Lyssna riktigt noga nu.
Ingen rör eller hotar mitt barn.
Jo, det vet jag. Oftast gör han det mot andra barn.
- Barn får göra som de vill. - Nej.
Om din son mobbar ett barn som har förlorat sin mamma
för att han inte har lärt sig hur man beter sig av dig,
så är det du som får stå till svars.
Har du rätt att uppfostra min son?
Du tror att du kan lära barnen hyfs, när du precis har blivit pappa själv.
Om du nu är en så bra pappa, var har du varit fram till nu?
Om du hade varit med honom, hade han kanske kallat dig pappa.
Pappa, kom och lek!
Okej.
Gör inte om det.
- Vi går innan det urartar. - Lägg av. Vi kom precis hit.
Önskas nåt?
Leta rätt på lite vodka och fyll på när jag dricker upp.
Ge mig den.
Varför tog det sån tid?
Can.
- Vill du leka, Sezen? - Visst.
Kom.
- Vad håller du på med? - Vad jag håller på med?
Du kan inte gömma dig bakom alkoholen.
Jo, det kan jag.
Vad är du? Ett barn?
Kanske det.
Hej, allihopa.
Hej.
Vi har samlats här idag för våra barns skull.
Leyla Yaz? Grattis på födelsedagen.
Må du leva lyckligt i många år.
Vi har haft ett dåligt år.
Vi förlorade en närstående.
Det var väldigt jobbigt för oss båda, och det är det än.
Melisa...
Sedan Melisa försvann har jag funderat på hur man är en bra pappa.
Och här står jag och funderar fortfarande.
Jag är inte som du.
Låt mig...
...utbringa en skål för Emrah, som läxat upp mig i hur en pappa ska vara.
Tack för det.
Vad är ditt problem?
Om du har druckit upp den där skiten nu, så stick härifrån.
Ditt as!
Vad är du för en man?
Du ska få se på fan.
- Släpp mig! - Sluta!
- Släpp mig! - Lugna ner dig!
Du ska få spö!
Släpp mig!
Släpp mig, säger jag!
Släpp mig! Såg ni inte vad han gjorde?
Du ville att jag skulle växa upp. Jag är vuxen nu!
Växa upp, sa du? Jag är vuxen nu!
Men du kommer aldrig att växa upp!
Är du nöjd nu?
Jag vill vara med mamma!
Tidsmaskiner finns inte!
Jag får aldrig träffa mamma igen.
Tidsmaskiner finns inte på riktigt.
Jag vill vara med mamma...
Mamma!
Jag vill vara med mamma...
Det är jag.
Can.
Fırat är också ledsen.
Han ville inte att det skulle bli så där.
Det var jag som bad honom att stanna, så det är delvis mitt fel också.
Han vill ditt bästa.
Jag märker det.
Jag vet att du också gör det.
Ni måste bli sams igen.
Fırat.
Gör inte så här.
Det är nu Can behöver dig som mest.
Håll inte på.
Det är inte bara du som har mist nån.
Han har mist sin mamma.
Han gör sitt bästa, men han är ett barn.
Jag pratar med dig. Hör du vad jag säger?
Vad håller du på med egentligen?
Är det här din lösning?
Bedövar du hjärnan och flyr ditt ansvar som en hjälplös fegis?
Är det så du hanterar sorg? Genom att undvika den?
Hur gör du?
Med sorgen över din brors död?
Hur hanterar du den?
Du förnekar den, eller hur?
Du låtsas som att det inte har hänt.
Borde jag göra likadant?
Doktorn skulle ha sett den andra killen.
Du saknade pappa.
En kväll blev han full och hamnade i slagsmål.
Slagsmål är en underdrift. Han blev slagen sönder och samman.
Han blev så pass illa tilltygad att han var oigenkännlig.
Du gick på lågstadiet då.
Jag tänker inte fråga om du minns det. Jag vet att du gör det mycket väl.
Du darrade av rädsla när du såg honom efteråt.
Du ville krama om honom, men du vågade inte.
Du låste in dig på rummet och pratade inte med nån.
Du bara grät och grät.
En dag frågade du mig: "Är det på grund av mig?
Dricker pappa på grund av mig?"
Den dagen var jag tvungen att fatta ett beslut.
Jag var tvungen att lämna din pappa och uppfostra dig ensam.
Jag hade råd.
Men jag kunde inte göra det.
Jag blev rädd.
Men inte Melisa.
Vem som helst skulle ha sprungit till dig med tårarna sprutande.
Men trots att det var svårt valde hon att uppfostra Can på egen hand.
Var inte arg på henne.
Hon var modig.
Väldigt modig.
Nu...
...är det din tur att vara modig.
Landskapet må ha förändrats,
men du har den vackraste kartan i världen.
Gör inte så här längre.
Utsätt inte Can för det.
Han är anledningen till att jag kom. Jag är här för hans skull.
Jag lovar att jag ska ställa allt till rätta.
Ärade skolledning, lärare, föräldrar och elever på Sevdems skola.
Jag säger härmed inte upp mig som pappa, utan snarare tvärtom.
Detta är starten på en ny början.
Det är ett litet steg för världen, men ett stort för mig.
Det finns många sätt att leva på.
Och att vara pappa på.
Jag har länge funderat på hur jag blir en bra pappa till Can.
En person jag älskar sa en gång:
"Om man vet vad man inte vill ha, är det lättare att få det man vill."
Jag vet vad jag inte vill ha:
mannen som jag ser i spegeln.
Jag vill aldrig göra Can ledsen igen.
Jag är på botten. Det blir inte värre än så här.
Mitt beteende på kalaset var oacceptabelt.
SEVDEMS PRIVATSKOLOR
Först vill jag be Leyla Yaz och Nedim om ursäkt.
Men även Nedims pappa.
Och i synnerhet Can.
Jag vill be min son om ursäkt.
Can är ljuset i mitt liv.
Han är det främsta skälet till att jag kliver upp på morgonen.
Jag älskar honom mest av allt.
Jag vill att ni ska veta att jag från och med nu
kommer att göra mitt allt för att bli en värdig pappa till honom.
Fråga Can, och inte mig, om jag kommer att klara av det.
Med vänliga "helsningar".
Vart ska du?
Jag måste be en person till om ursäkt.
Det var cirka ett halvår sen.
Du var här.
Du dansade med din bror.
Jag stod i baren och tittade på.
Ni var härliga tillsammans.
Ni gick upp på scenen.
Hej.
Hej. Vi...
Det här är min bror.
Kerem. Visst är han stilig?
Vi är här och firar.
Innan vi gick hit påpekade han:
"Varken uppklädd eller sminkad... Du ser ganska ofräsch ut."
Men det är inte viktigt. Vi är här och firar.
Min bror har kommit in på sin drömskola.
Han ska till USA och bli en vetenskapens man!
Han kommer att rädda världen.
Det heter faktiskt vetenskapsman. Min syster är hyfsat obildad.
Och en smula full.
Han är kaxig och borde egentligen få stryk.
Men det jag egentligen vill säga är
att jag är stolt över dig och att jag älskar dig.
Vi stötte på varandra när du var på väg hem.
- Mår du bra? - Jadå.
- Jag kan skjutsa. - Han har precis fått sitt körkort.
Jag har inte druckit. Kerem heter jag, förresten.
Fırat. Grattis.
Tack ska du ha. Trevligt att träffas.
Jag hörde om det dagen därpå.
Att ni hade varit med om en olycka.
Månader senare sprang vi på varandra igen.
Av en slump.
Jag sökte ljus.
Och jag följde ljuset också.
Sezen.
Sezen!
Lämna mig i fred! Vad vill du mig?
Vad vill du mig?
Sezen.
Låt mig bara vara.
- Sezen. - Låt mig vara, säger jag.
Allt var mitt fel.
Det var mitt fel.
Du har inte gjort nåt, förstår du det?
Han försvann på grund av mig. Det borde ha blivit mig istället.
Här.
Kerem ville alltid att jag skulle klä upp mig.
Tror du att han skulle vilja se mig så här?
Be Can att inte vara ledsen.
Man kan inte tvinga nån att stanna, även den man säger att man älskar.
Kära gäster,
ni bjuds härmed in till ett firande i trädgården kl. 21.00.
Ingen klädkod, men det är obligatoriskt att närvara.
Kära gäster, välkomna till tidstunneln.
Ni två kommer strax få chansen att resa i tiden.
Nä, vad fint!
Fantastiskt!
Vad är det här?
Varsågod att slå er ner.
För tidsresan...
...börjar nu.
Titta! Det är jag!
Vad söt du var.
Jag håller med.
Titta.
Nu kommer min favoritdel.
Det där minns jag.
Mamma tog den bilden.
Mamma tog den.
Pappa.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också,
min son.
Titta!
Det är så bra.
Jag lånade en sak av dig som jag behövde till tidsresan.
Är det där Kerem?
Jag vet.
Både Kerem och mamma...
...är borta.
Men du behöver inte vara ledsen. Du har ju oss.
- Nu när vi sitter i tidsmaskinen... - Ja?
Kan vi inte ta ledigt imorgon?
Jag vill gärna det.
Tack ska du ha.
- Vad är det imorgon? - Dansen.
- Jag borde nog inte gå. - Jo.
- Nej. - Jo, det borde du.
- Verkligen inte. - Jo.
Gå bara.
Annars får detta aldrig ett slut.
Du ska gå.
- Nej. - Jo, det ska du.
- Nej. - Jo, jag tror det.
- Nej. - Jo.
- Nej. - Du ska gå.
- Jag ska nog inte gå. - Jo, det ska du.
- Nej. - Jo, definitivt.
- Definitivt inte. - Jo, helt klart.
- Nej. - Jo, det ska du.
SEVDEMS PRIVATSKOLOR
SKOLÅRETS AVSLUTNINGSDANS
Han har rätt. Ingen gillar det.
Nu kör vi!
Vem är det?
Min pappa Fırat.
Undertexter: Viktor Hessel