У ДОБРІ РУКИ 2
Так, ви щойно побачили мою лікарку.
Вона ледь розплакалася.
Вона сказала, що я зароблю цироз, якщо не кину пити.
Як мій тато.
Вона також лікувала мого батька.
Вона чудова лікарка, але любить драматизувати.
Цього разу вона поставила дуже переконливий діагноз.
«Ти помреш, ідіоте!»
Можливо, її правда.
Минув рік, відколи померла Меліса.
Не знаю, який етап скорботи я проходжу.
Знаю лише, що мушу взяти себе в руки.
Інакше на мене чекає проблема.
І не така вже й маленька.
- Фірате. - Шефе.
Заходьте, пане Чане.
Фірате, що ти робив? Нудьгував, поки нас не було?
МЕЛІСА
Так, ось батарейки.
- Шефе, який ти хочеш сендвіч? - З морозивом.
- Чане. - Він вічно сухий.
Йому чогось не вистачає. Я скажу, коли дізнаюся.
Ага, сухий він.
Ми зробимо все, що захочеш, коли ти з'їси сендвіч. Фірате!
- Добре. - Ми принесли тобі поїсти. Сюди.
ОБЕРЕЖНО! ТАЄМНА ДОСЛІДНИЦЬКА КІМНАТА ЧАНА ТА ФІРАТА
ЧАНОВА МАШИНА ЧАСУ
Чане, пора!
Пора трохи подуріти!
- Справді? - Так!
Боже мій!
Цього разу точно все вийде!
Ти впевнений?
Так! Ми дістали правильні батарейки!
- Пасажире, ви готовий? - Я готовий, капітане.
Сьогоднішня дата?
21 березня 2022 року, капітане.
Де ми?
У 2024 році, капітане.
Я знаю — треба більше батарейок.
Фірате?
Ми ж створимо машину часу, так?
Не знаю, шефе. Але ми не відступимо.
Ми мусимо її створити.
Я маю повернутися в минуле і сказати мамі, що дуже її люблю.
Я не встиг сказати, коли вона пішла.
Може, якщо я повернуся і скажу їй, вона не піде.
Вона вирішить залишитися.
Фірате?
Ти ж кинеш пити?
Від тебе тхне, коли ти п'єш.
Цить уже.
Надішлімо серце Мелісі.
Чане?
Я дуже тебе люблю.
Фірате! Фірате, що з тобою сьогодні?
Ой, Фірате!
Фірате?
- Молодці. - Нумо, сідайте вже.
Так, мені на ногу.
Фірате, тобі терміново треба когось знайти.
Він кастрований.
Я не про нього, а про тебе.
Тобі треба когось знайти.
Фатош, дай мені спокій. Коли ти востаннє хотіла...
З'явився Чан. Хіба це так погано?
Я не про це. Нам нічого не бракує, мені нічого не бракує.
Ну звісно.
Що ж, нам усім зараз нелегко.
Але ми маємо жити далі. Заради Чана.
Зараз хлопчикові як ніколи потрібен батько.
Я тут. Я завжди підтримаю Чана.
Зі своїми пляшками?
Фатош, думаєш, нам зараз легко?
Дитина через шість років дізналася про свого батька.
Я ледь не водномить став батьком.
Знаєш, він не може назвати мене татом.
Тоді назви його сином.
Психолог сказав: «Не квапте його. Нехай сам дійде».
Може, ти ще не готовий стати батьком,
а психолог — це просто виправдання?
Вибач.
Але тобі треба когось знайти.
Це піде на користь і тобі, і Чану.
Просто повір. Повір мені.
Я сама все зроблю. Усе буде.
Не треба. Я вже спізнююся.
Куди?
Спочатку школа, потім психолог. Я заберу Фірата ввечері.
Обережно, не підпускай Фрейда до Мамі.
- Залишаєш Фірата на мене? - Саме так.
Сюди.
Чане, слухай, чому ти не танцюєш?
Мені не подобається той танець. Він як домашка.
У нас з мамою був інший танець.
Як ви танцювали? Покажи. Що тут такого? Це просто танець.
Чан боягуз!
Чане, мені дуже цікаво, як ви з мамою танцювали.
Бачили, як він танцював?
Хто той бородань, який тебе забирає?
Якщо він твій тато, чому ти кличеш його Фіратом, а не татом?
Він теж не називає його сином. Він кличе його шефом. Якого біса?
Ходімо, хлопці!
Чане?
Ходімо вже.
Тату, це він не вміє танцювати!
Злазь, шефе.
Ось так.
Знову до мозкоправа?
Не мозкоправ, а психолог.
Не змінюй теми. Танцювальний виступ.
Ти підеш і станцюєш.
- Не піду і не танцюватиму. - Підеш.
Що далі? Кинеш школу, бо з тебе глузують?
Класно придумав. Я це обміркую.
- Ні, ти не кинеш школу. - Кину.
Ні, не кинеш.
- Я не піду. - Підеш.
- Не піду. - Підеш.
Ні, і я доповім на тебе «педігогу».
Педагогу. Спочатку навчися вимовляти.
Вісім пасажирів. Сіли ще шестеро, скільки їх стало?
Забагато. Хай краще підуть пішки.
- Погода гарна. - Чане, я тебе прошу.
Я кину школу.
- Ні, не кинеш. - Кину.
- Не кинеш. - Кину.
- Не кинеш. - Я вже кинув.
- Ні, не кинув. - Але кину.
- Не кинеш. - Щойно кинув.
- Не кинув. - Будь ласка, нехай кидає.
Ви ж бачите, він не хоче.
Гадаю, вам варто все обдумати. У тиші й спокої.
Дякую.
Я створю машину часу,
перенесуся в 3500 рік і більше тебе не побачу.
А я перенесуся в 4500-й.
А я в 5000-й.
- 6000 рік. - 7000 рік.
- 8000 рік. - 9000 рік!
- 10 000 рік! - Але я у 2024 році.
Послухайте, я дуже вас прошу.
Будь ласка, трішки тихіше. Я намагаюся попрацювати.
Вибачте, будь ласка.
Чане, тихіше, будь ласка. Пані хоче попрацювати.
Ні. Вона просто сидить і нічого не робить.
- Над чим ти працюєш? - Я думаю.
Ми теж думаємо.
Але я хочу подумати в тиші.
Ти не проти? Ні. Дякую.
Ви трохи напружена.
Можна пригостити вас напоєм? Щоб легше думалося.
Ні, дякую. Я кинула.
Бачиш?
Навіть вона кинула, а ти досі п'єш.
-«Навіть вона?» - Я створю свою машину часу.
Я зберу всіх кротів і знайду всі кротовини.
Хочеш побудувати машину часу?
Тоді слухай мене уважно.
Щоб побудувати машину часу, потрібно досягти надзвичайних швидкостей.
Треба розігнатися до швидкості світла.
Знаєш, що відбувається на такій швидкості?
Маса збільшується. Маса стає нескінченною.
Що потрібно, щоб перемістити нескінченну масу?
Нескінченна енергія.
Чи можливо виробляти нескінченну енергію?
Неможливо.
Тому неможливо досягнути швидкості світла.
А це означає, що побудувати машину часу не вийде.
Потрібне світло. Багато світла.
Чотирнадцять.
Спочатку поглянь на жінок, а тоді на собак.
Щось помітив?
- Вони схожі. - Вони схожі.
Мені ніхто не потрібен, Фатош. Хіба не ясно? Ніхто.
Ці підійдуть?
- Де ти їх узяв? - У коморі.
Діставучка в окулярах сказала, що нам потрібне світло.
Ці підійдуть?
Хто це? Ти хочеш знайти нам маму?
Ні, не кажи дурниць.
Знайди когось собі.
Сонце, повір, я намагаюся.
Чому мені дзвонить директор школи?
Алло. Так, я слухаю.
Я? Ні, я не надсилав ніякого емейла.
Як дитина могла таке зробити? Навіть я так не вмію.
Будь ласка, перешліть мені листа, я погляну.
Пошукаю серед надісланих. Гаразд, дякую.
Заява про звільнення?
Ну, я пішов у свою кімнату.
Іду трохи відпочину.
Бувайте.
Чане?
- Чудово. - Чане.
Чане, сонце?
«Я оголошую про своє звільнення з посади учня
в приватній школі Севдем.
Через високу зайнятість я занедбав своє особисте життя.
Ваш танець тупий. Має бути весело, а він як домашка.
Навіщо танцювати нудний танець, коли можна трохи подуріти?
Мені не подобається ваша школа, і я обійдуся без неї.
Надалі говоріть з Фіратом, а не зі мною.
Щироваш, Чан». Що таке «щироваш»?
Хочеш, щоб я геть здурів?
Ти надіслав його батькам, учителям, директору — усім!
Чане, що ти виробляєш?
Я відраховуюся зі школи.
Я й так не збирався до школи.
Це не обговорюється. Забудь.
Я не піду, і ти мене не змусиш. Навіть мама мене не змушувала.
Але я тебе змушую, ясно?
Хто ти взагалі такий? Хто?
Бачиш? Ти для мене ніхто. Ти ні до чого мене не змусиш.
Я знайду купу світла,
запущу машину часу і перенесуся до мами.
І більше ніколи тебе не побачу!
Машини часу не існує, Чане.
Не можна повернутися в минуле.
Думаєш, я не сумую за твоєю мамою?
Але Меліси тут більше немає!
Подорослішай, будь ласка. Зовсім трішки.
Цього не сталося б, якби мама була тут.
Коли я повернуся, я все їй розповім!
І я насварюся на неї.
Насварюся на неї, бо вона залишила мене з таким, як ти.
Мамо!
Мамо, відчини!
Мамо, може, поговоримо?
Мамо!
Пане Фірате, вашої матері немає.
Туфане, вибач, що не дам збрехати, але світло горить.
Моя мама завжди вимикає світло.
А щоб тобі, було неприємно.
Пане Фірате.
Вона проти, коли ви в такому стані. Ви ставите мене в скрутне становище.
У нормальному я стані. Бувало й гірше...
Я поговорю з нею і піду. Обіцяю.
Мамо?
Ми з Чаном знову посварилися.
Знаєш, що він зробив?
Надіслав до школи заяву про звільнення.
Звільнитися можна звідусіль...
крім посади батька, мамо.
Знаєш, я часом так злюся на Мелісу.
Бо вона не знайшла мене раніше.
Шість довгих років.
У тебе є син, а ти й гадки не маєш.
Ти пропустив його першу усмішку.
Як він почав повзати.
Його перші кроки.
У мене ніби вкрали всі ці роки.
Може, якби я був поруч з самого початку,
то не був би таким паскудним батьком.
Мамо?
Як бути...
хорошим батьком?
Я хотів уникнути долі мого батька,
але став таким самим.
Стаєш тим, ким боїшся стати.
На добраніч, мамо!
Не хвилюйся.
Я піду додому спати.
За всіх паскудних батьків!
Сюди заходила дівчина з червоним великом, дика така. Вона тут?
Нам з сином потрібне світло.
Фірате.
Фірате, уже ранок, вставай.
Вставай.
Поглянь.
Чан усю ніч просидів у планшеті.
Подивися на його історію пошуку.
Я пішла.
ТАТИ П'ЮТЬ?
ЯК ЗРОБИТИ ТАК, ЩОБ ТАТО НЕ ПИВ?
На вході в кротовину потрібно розігнатися до швидкості світла.
Тоді між точкою входу і точкою виходу
почине формуватися різниця в часі.
- У цю мить швидкість світла... - Шефе.
Вибач.
Вхід у минулому, вихід — у майбутньому.
Часом я почуваюся таким загубленим, таким безпорадним.
...різні зони тяжіння...
Ти заслуговуєш набагато кращого, ніж я.
Тоді кінці кротовини розсинхронізовуються.
Кінці кротовини створюють...
Обіцяю, я більше тебе не розчарую.
...умови для подорожей у часі.
Що це таке?
Через кротовини...
- Тобі. - Швидкість світла не перегнати.
- Для машини часу. - Ти сказав, що машини часу не існує.
Твої слова.
Слова неука.
Неука? Тобто дурня?
Отже, кротовини викривлюють часопростір...
Повішаймо гірлянди.
Ми отримали портал у минуле.
Та вже ж — не живіть минулим.
Не нехтуйте тим дорогоцінним щастям,
яке дарує нам теперішнє.
Ти лишень сьогодні йому пообіцяв.
Я не питиму, розслабся.
- Тоді куди ти? - Маю подякувати за вчорашній вечір.
Дівчині, яка привезла тебе додому?
Я показала тобі купу дівчат, а ти відмахнувся.
«Не сміши мене, Фатош».
Хто вона? Ще важливіше, чому вона?
Вона знає фізику.
Їздить на велику.
Кинула пити.
Вони з Чаном добре поладнали.
Після смерті дідуся бабуся сказала:
«Тепер родинний інтелект врівноважився».
Казала вона про нас чи хотіла, щоб дідусь перевернувся в могилі?
Це й досі загадка.
Дякую, що прийшли. Сподіваюся, до зустрічі.
Я хотів подякувати тобі за вчорашнє.
Я ж казала, що не п'ю. Я кинула.
Я теж кинув. Це вода.
Не подавайте йому більше напоїв.
Він вилазить на голову.
Я завдав клопоту?
Може, я трохи й перебрав, але вечір видався дуже милим.
Дуже милим?
Хіба ні?
Я змалюю тобі всю картину.
Учора...
Чому в євреїв великі носи?
Бо повітря безплатне.
Це жарт такий?
Та ну, смішно ж.
Мій жарт геть не зрозуміли.
Моя рідня з маминого боку практично євреї.
- Ти перебільшуєш. - Ні, і це ще не все.
Тоді чому ти допомогла мені? Ти відвезла мене додому.
Могла просто запхати мене в таксі.
Твоя правда. Наступного разу так і зроблю.
Пий багато води, це корисно для нирок. Та й плакатиметься краще.
Я вчора плакав?
Слухай, я плакав чи ні?
Якщо ланцюг висить, пошкодиш спиці.
- Ти тепер спеціаліст? - Щось таке.
Ти що, веломеханік?
Ні, але майже.
Якщо можна...
Так.
Я полагодив би, якби він не застряг у кільці.
Старенький велосипед, еге ж?
Трохи. Він мого брата.
Залиш його, а я відвезу тебе додому. Завтра полагоджу. Обіцяю.
Ні, вечір теплий. Я пройдуся. Не люблю машини.
Повір, я теж їх не люблю.
Ходімо.
- Ти голодна? - Так.
Що будемо їсти?
Бойоз.
Бойоз?
Де я його знайду о такій порі?
З мене ідея, з тебе втілення.
Прошу.
Гарячий. Дуже вам дякую.
Будь ласка. Прошу.
Ваш айран.
Прошу.
Смачного, пані.
Зазвичай я так пізно вже не працюю.
Але не міг відмовити, коли почув про вагітність.
Якби ти знав, як сильно допоміг, Саліху.
Вона дуже вагітна.
Не багато, але й не мало. Якраз упору.
Який у вас термін?
- Два. - П'ять.
Дякую тобі, Саліху. Вітання дружині й дітям.
- Дякую. - На добраніч.
- Міг би й попередити. - Хотів побачити, як ти імпровізуєш.
П'ятий місяць? Я виглядаю на такий термін?
А два місяці? На такому терміні ще немає харчових забаганок.
Що значить бути вагітною «якраз упору»?
На п'ятому місяці.
Пам'ятаєш, ти питав, чому я тобі допомогла?
Ти декого мені нагадуєш.
Людину, через яку я кинула пити.
- Хто це? - Хтось.
Чому твій син так хоче машину часу?
Діти, сама знаєш.
Яка твоя історія?
Моя історія? Не треба, бо будеш плакати.
Та ну? Ти помираєш чи що?
Навіть якщо ні, ти точно хочеш себе вбити.
Чому ти стільки п'єш?
Частково — щоб утекти і забути. Ну й через генетику.
То в чому твоя проблема?
Моя проблема...
у батьківстві.
Я намагаюся бути хорошим татом.
Що більше зусиль я докладаю, то гірше виходить...
То не докладай зусиль.
Я хочу бути гарним батьком.
Спробуй не бути паскудним батьком.
Якщо знаєш, чого не хочеш, легше отримати те, чого хочеш.
Віднедавна це моє кредо.
Допомагає?
Ну...
Якраз упору.
То чого ти не хочеш?
Останнім часом я не хочу нічого. Особливо людей.
Хочу тільки сидіти й витріщатися на стіну.
У мене депресія. Так каже мій психолог.
Навіть глибока депресія.
Я теж колись так розважалася.
Часом я сумую за тими днями.
Не дурій.
Привіт, як справи?
- Добре. - Ми спізнилися, шалені затори.
- Стамбульський хаос. Дякую. - Прошу.
Друже, як життя? Не впізнаєш мене?
- Ми не знайомі. Арман. - Привіт.
Дідем, моя наречена.
Привіт. Я Уґуран.
- Привіт. - Оґулчан.
Ми познайомилися в Бодрумі...
Бітез?
Бітез. Якби Бітез умів говорити.
Дивно, що ти забув. Ваші бокали порожні.
Дві води, будь ласка.
Ми привітаємося з Халілом, інакше образиться.
До зустрічі. Гарного вечора. До речі, чудово граєш!
Дякую.
Фірат.
Я продаю велосипеди.
Останнім часом я закинув роботу, але це нічого.
У мене є син. Його звуть Чан.
Моє улюблене створіння в усьому світі.
Ми живемо разом.
Буває краще, буває гірше, але ми стараємося.
І наостанок — дякую тобі за вечір.
Було гарно.
Сезен. Я архітекторка.
Я теж останнім часом закинула роботу.
У мене є брат. Керем.
Ми жили разом.
Він переїхав до США, коли вступив у коледж.
Моє улюблене створіння в усьому світі.
У мене депресія, але я впораюся.
І наостанок — дякую тобі за вечір.
Було гарно.
Щоб побачитися з мамою.
Ти питала про це.
«Чому твій син так хоче машину часу?»
Він хоче повернутися в минуле
і сказати мамі,
що дуже її любить.
Він думає...
може, тоді вона не помре і залишиться з ним.
Співчуваю вашій втраті.
Дякую.
Я познайомився з Чаном торік.
Дізнався, що він мій син.
Меліса розповіла, що ми познайомилися
сім років тому.
Шість років я жив, навіть не знаючи, що в мене є син.
Меліса захворіла.
Відійшовши, вона залишила мені найскладніший і найпрекрасніший подарунок.
Тепер ми лише вдвох.
Я сказала Чану...
що машини часу не існує.
Я найгірша людина у світі.
Після мене.
Я полагодив би.
Я відремонтувала, поки ти спав.
Збирайся, ми їдемо.
Куди?
До Чана. Я маю попросити вибачення.
Усе гаразд. Вибачення прийнято.
Не хвилюйся, я не ображу твого сина.
Ні, але він може образити тебе.
Якщо ти про той випадок у кафе, то просто забудь,
бо це був поганий день.
До того ж я добре ладнаю з дітьми.
- Ти впевнена? - Абсолютно.
Це твій похорон.
Гей. Цікаво, яка це мечеть.
Чане, ти можеш прочитати?
Бачиш, це мечеть Валіде Султан.
Чому ми тут?
Щоб побачити тут усе.
- Чому ця діставучка тут? - Чане, це неввічливо.
- Я ж казав, сестричка Сезен... - У мене немає сестри.
- Тітонька Сезен... - Тітки теж.
Тітка?
Я сама.
Чане, сонце.
Вибач, будь ласка, за мої слова твою машину часу.
- Слова неука? - Неука?
- Ні. - Дурепи?
Дурепи?
Так, я вже це проходив.
Чане, може, розійдемося, поки ситуація не загострилася? Що скажеш?
Чане, знаєш, усе це збудували архітектори.
- Серйозно? Це і є твій план? - Він завжди діє.
Чане, сонце, я казала, що я теж архітекторка?
Ти їх побудувала?
Їх? Ні.
Тоді чого вихваляєшся? Неймовірно.
Чане, сонце?
Як школа?
Яка школа? Зараз вихідні.
Оце твоє: «Чане, сонце...» Не кажи так.
А як? Якщо хочеш, щоб я кликала тебе шефом...
Тільки Фірату можна кликати мене шефом.
- Гаразд, Чане, сонце. - Годі! Чи ти дурна?
- Чане, так не можна. - Може, Коротуном? Ліліпутом. Пуголовком.
Дітей так не називають.
- Кепська архітекторка! - Кепська?
Це ти в нас кепський! Кепський шеф.
Чим ти керуєш?
- А тобі яке діло? - Скільки людей на тебе працює?
- Скільки ти заробляєш? - А тобі яке діло?
Подивися, що зробили інші архітектори.
А ти сидиш у кафе й думаєш. Кепська архітекторка.
Не стримуйтеся! Відірвіться на повну!
Кажіть що заманеться. З мене досить.
Я хотіла перепросити.
Просто перепросити. Чому ти так усе ускладнюєш?
Бо я не хочу! Ні твоїх вибачень, ні твоєї доброти.
Я не хочу тебе в нашому житті!
Це вже не вперше. Мама пішла і ніколи не повернеться.
А тепер піде Фірат. Я знаю.
Я не хочу втратити ще й його.
Я попереджав. Але дякую, це була хороша спроба.
Чане!
Фірате.
Я завжди буду поруч.
Поруч з тобою.
Ти мене не втратиш.
Та невже?
- Пасуй мені. - Добре.
Знову ти?
Так, знову я. Я швидко, чесно.
Чого тобі?
Просто вислухай мене.
Тоді я піду, і ти мене більше не побачиш.
Але буду рада, якщо ти мене вислухаєш.
Чане...
Ніхто не забере в тебе Фірата. Ніхто.
Ні я, ні хтось інший.
Це найголовніше, гаразд?
Останнім часом...
я почуваюся так само, як ти.
У мене є брат,
і я не хочу, щоб хтось вдерся в наш світ.
Тому я дуже добре тебе розумію.
Але насправді це неправильно, розумієш?
Якщо я не ввійду у ваше життя, може прийти хтось інший,
і в цьому немає нічого поганого.
Самотність набагато гірша, повір.
Чане, усе гаразд?
Це її мати?
Ти мене взагалі слухав?
Ні.
Вони глузують із тебе?
Просто йди. Будь ласка.
Хто це, Чане?
Вона твоя мати? Її ти теж на ім'я кличеш?
Ні. Вона не моя мати.
Тоді він не твій тато, інакше ти не називав би його Фіратом.
Він може називати його, як хоче.
- Я з Чаном розмовляю! - Але він не розмовляє з тобою.
Досить, салямі. Ти і твої друзі, геть.
Вона теж кличе тебе шефом? Шеф, Фірат!
Ти йдеш чи ні?
Ні. Ви йдіть. Беріть Чана й ідіть.
Він навіть танцювати не вміє. Смикається, як невдаха.
Він жахливо танцює!
Ану потримай.
Пане, дозволите?
- Що відбувається? - Досить!
Я розповім татові! От побачите!
Через ваш особливий випадок цього разу ми не дзвонили батькам Недіма.
- Але якщо це повториться... - Ні, директоре.
Я зараз же поговорю з Недімом
і перепрошу в нього від імені пані Сезен.
Фірате, вибач.
Сезен невинна.
Недім знову знущався з мене. Через тебе з мамою.
Сезен хотіла мене захистити.
Недіме, сонце.
Мені шкода, що так сталося.
Мені шкода, як це сталося.
Ти не замерз?
Я не хочу, щоб ти застудився.
Прошу вибачення від імені цієї пані.
На жаль, така вона вже є.
Знаєш чому?
Бо вона божевільна.
Вона психопатка.
Знаєш, чим вона займається?
Вона ходить по школах
і обливає тих, хто глузує з друзів і...
Як думаєш, що він каже?
Мабуть, перепрошує. Що ще він може казати?
Мабуть.
Якщо ще раз дражнитимеш Чана через маму, вона повернеться.
Але тоді вже доведе діло до кінця.
Тому обережно.
Гаразд?
До речі,
скажи друзям, що мене звуть Фірат.
Я тато Чана.
Він іде сюди.
То що будемо їсти?
Чане, як тобі, не сухий?
Ні. Дуже смачний.
Хай навчить тебе.
Фірат робить сухі сендвічі.
Бе-бе-бе. Та невже?
Чому ти розібрала будинок?
Хотіла переробити.
Керему не подобається.
Я закінчу до його приїзду.
Хто такий Керем?
Мій брат.
Чане, може, підеш помиєш руки й обличчя?
Просто кажу.
Добре. Де тут ванна?
Прямо і праворуч.
Ого!
Чане, нічого не чіпай!
Яка краса.
Чане?
Ти нікуди не заблудив?
Чане.
Тут є геть усе.
Тут космос, математичні задачі.
Навіть телескоп є.
Фірате, тут повний комплект. Клас!
Ми увійшли, не спитавши...
Усе гаразд.
Керем астронавт?
Ні, він вивчає астрофізику в МТІ. Він геній нашої сім'ї.
Це де?
МТІ?
У США. У штаті Массачусетс.
Фірате, ми маємо поїхати в Мачачуче і знайти Керема.
Він допоможе мені побудувати машину часу!
Допоможе, правда?
Звісно, він допоможе. Чому б ні?
Я познайомлю вас пізніше, не хвилюйся.
- Справді? - Справді.
Так!
Коли він приїде? Зателефонуємо йому до приїзду?
Будь ласка. Будь ласочка!
Авжеж.
Так!
Справжній красень.
Твоя правда.
Ти мала такий козир і не скористалася ним?
Не хотіла стосунків, заснованих на вигоді.
Фірате, ти спиш?
Так, шефе.
Сезен ніби хороша, правда?
Не знаю. А ти що скажеш?
По-моєму, хороша.
Вона може бути нашою подругою. Добре?
Може, якщо хочеш.
Але вона не замінить мені маму, так?
Ніколи, шефе.
Братик Керем допоможе мені побудувати машину часу, коли приїде?
Уже називаєш його братиком?
Який ти хитрун!
«Братик Керем допоможе мені, так?»
А що таке?
Ми тільки батарейки збираємо.
А він вчиться в Мачачуче!
Що? Що таке Мачачуче?
Це не Мачачуче. Він навчається в Массачусетсі.
Нехай буде просто МТІ.
Гарно придумав.
Гарно. Ходи сюди.
- Привіт! - Фатош.
- Я тут. Привіт. - Привіт.
- Сезен. - А я Фатош.
- Дуже приємно. - Я його тато.
Як справи?
Так, він невеликий, але потужний.
- Супермен переможе. - Вона супер.
- Люди Ікс. - Бінго.
- З його силами? - Він усіх переможе.
Я про всіх дітей знаю?
Чудовий жарт, Фатош.
А по-моєму, смішно.
- Майже! - Я виграю!
Шефе!
Сезен!
Я переміг!
Сезен.
Тепер можеш кликати мене шефом.
Як скажеш, шефе.
Я спитаю брата Керема
про метеоритний дощ.
Тоді я спитаю його про швидкість світла.
Тоді я спитаю, що вдягти для подорожі в часі.
А ще спитаю, чи бачив він колись кротовину.
Там зараз 8:30. Він, напевно, ще спить.
Шкода.
Шефе, ти перегинаєш палку. Сезен зараз пошкодує.
Ні, усе гаразд, шефе.
Я розповіла йому вчора про тебе. Він теж хоче познайомитися.
Справді?
Фірате, ти чув? Брат Керем хоче зі мною познайомитися.
Так!
Ти не зобов'язана знайомити його з братом.
Ти не мусиш.
Чому? Тобто якщо ти не хочеш, я не знайомитиму їх.
Але що в цьому поганого?
Ні, нічого поганого. Просто в нього й так купа справ.
Ну і...
Я не хочу, щоб Чан покладав великі надії на машину часу.
Фірате, але зараз Чан хоче в неї вірити.
Думаєш, варто забрати це в нього?
- Просто супер. - Молодець.
Фінал неймовірний.
Брешете! Я не танцюватиму. Ви мене не змусите. Я не хочу.
- Знову? - Хто танцює на домашку?
Я танцюю, бо це весело, а не як робот.
Це різні речі. Чому ти збунтувався?
Бо я не хочу!
Годі кричати.
Я не піду ні на виставу, ні на день народження Лейли Яз!
Мені ніхто не треба.
Чане, ти не можеш уникати людей.
Ще й як можу.
Чому ти так поводишся?
Ніяк я не поводжуся. Я кажу, чого не хочу.
Ти поводишся по-дитячому.
А ти по-дорослому?
Дорослі не такі.
Це ти поводишся по-дитячому. По-немовлячому!
У тебе ціла купа дитячих пляшечок!
Чане, я роблю все це, щоб тебе не цуралися.
- Щоб інші діти не глузували... - Але вони глузують!
Вони знущаються з мене, що б я не робив.
Бо я називаю тебе Фіратом, а ти мене — шефом.
Я вже звик.
Можна зайти?
Я не хочу говорити. Мені вже набридло.
Я прийшла не говорити.
А чому тоді?
Я тут, щоб посидіти з тобою в тиші.
Мені теж усе набридло. Можна посидіти тут трохи?
- Сезен? - Так, шефе?
Я маю купити подарунок для Лейли Яз. Допоможеш мені?
Дякую.
Бачиш батарейки?
Він заспокоївся і відпочиває.
Не знаю про танці, але він піде на день народження Лейли Яз.
Дякую.
Дитячі пляшечки?
Він точно це репетирував.
Гарно тут, правда, Чане?
- З днем народження. - Дякую.
Ого! Сукня Венздей! Моя улюблена! Звідки ти знав, що я таку хочу?
Здогадався.
Дякую.
Ходімо на батут.
Ми будемо тут.
Усе так швидко сталося.
Це Недім?
- І його приємний тато. - Я пішов!
- Вітаю. - Так, пане Емро?
Поговоримо віч-на-віч?
Якщо йдеться про недавній випадок, це моя провина.
Нам треба поговорити по-чоловічому.
По-чоловічому?
Тепер усе прояснилося.
Ми ненадовго, я зараз повернуся.
Хто ти взагалі такий? Як ти смієш погрожувати моєму сину?
Вам краще заспокоїтися.
Не варто було його обливати. Я перепросив у Недіма і прошу вибачення...
А тепер слухай сюди.
Не смій торкатися моєї дитини. Не смій погрожувати моїй дитині.
Я розумію. Зазвичай це ваш син чинить так з іншими дітьми.
- Діти всяке роблять. - Так не можна.
Якщо він цькуватиме дитину, яка втратила матір,
бо ви не навчили його манер і, мабуть, не навчите ніколи,
тоді ви відповісте переді мною. Ясно, пане Емро?
Думаєш, маєш право вчити мого сина манер?
Думаєш, можеш вчити інших дітей манер,
коли сам лише вчора став батьком?
Якщо ти такий хороший батько, куди тоді зник?
Ти мав бути поруч. Може, тоді він звав би тебе батьком, а не Фіратом.
Тату, ходімо гратися! Тату, пішли!
Добре.
Щоб це було востаннє.
Моя мама влаштовує вечірку.
Бавимося в класики! Дівчата перемагають!
Нумо, хлопці, ваша черга! Дівчата перемагають!
Ходімо, інакше буде сцена, а це вже буде зайвим.
Ти що? Ми щойно прийшли.
Десь тут ходила...
Чогось бажаєте?
Дістань десь горілку. І поновлюй, коли доп'ю, домовилися?
Давай сюди.
Чому так довго?
Чане.
- Сезен, побавимося? - Авжеж.
Ходімо.
Ходімо, хутко!
До цукрового будиночка. Біжімо!
- Що ти робиш? - А що я роблю?
Не можна ховатися від проблем за алкоголем.
Ще й як можна.
Фірате, ти що, дитина?
Не знаю. Можливо.
Я тут!
Усім привіт.
Вітаю.
Ми зібралися тут заради наших дітей.
Лейло Яз, сонце, вітаю з днем народження.
Бажаю тобі багато щасливих років.
Поганий для нас видався рік.
Ми пережили втрату.
Нам обом було дуже важко. Досі є.
Меліса...
Відколи її не стало,
я все думаю про те, як бути хорошим батьком.
Так, ось я й додумався.
Я не міг як ви.
Тому...
тост за пана Емру, який прочитав мені лекцію про те, як бути татом.
Дякую, пане Емро.
Та що з тобою таке?
Якщо ти допив це лайно, тоді вали звідси.
- Досить. - Не треба.
Не лякайте дітей!
Вилупок!
Що ти за чоловік такий?
- Пане Емро - Я тебе приб'ю!
- Пусти! Пусти мене! - Не можу! Годі!
- Відпустіть мене! - Пане Емро, спокійно!
Тобі кінець!
Відпустіть мене!
Пустіть, кажу! Пустіть мене!
Пустіть мене! Ви не бачили, що він зробив? Відпустіть!
Я маю подорослішати?
Тепер я дорослий!
Хочеш, щоб я подорослішав? Тепер я дорослий!
А ти ніколи не подорослішаєш!
Задоволений?
Я хочу до мами!
Машини часу не існує!
Я більше ніколи не побачу маму!
Машини часу не існує!
Я хочу до мами!
Я хочу побачити маму!
Я хочу до мами!
Мамо!
Я хочу до мами!
Чане, це я.
Чане.
Фірату теж дуже сумно.
Він не хотів, щоб так сталося.
Він взагалі хотів піти, але я попросила залишитися.
Тому я теж трохи винна.
Слухай, Фірат дуже старається.
Я бачу.
Ти теж бачиш, я знаю.
Будь ласка, помирися з Фіратом.
Фірате.
Не роби цього.
Зараз Чан потребує тебе найбільше.
Будь ласка, не треба.
Ти не єдиний когось втратив.
Чан втратив матір.
Він ще дитина, але він старається.
Фірате, я з тобою говорю. Ти хоч слухаєш?
Що ти, в біса, робиш? Що ти робиш?
Ось твоє рішення?
Сидіти тут, як безпорадний боягуз,
і затуманювати мозок, щоб уникнути обов'язків?
Так ти переживаєш своє горе?
Уникаючи його?
Як ти з нею впоралася?
Зі смертю брата.
Як ти з нею впоралася?
Заперечуючи її, так?
Вдаючи, що нічого не сталося.
Гадаєш, я маю зробити те саме?
Я добряче йому зацідив, лікарко Рейхан.
Ти сумуєш за татом.
Якось він напився і побився.
Побився — не те слово.
З нього відбивну зробили.
Ребра порахували.
Його обличчя неможливо було впізнати.
Ти тоді ходив у початкову школу.
Не питатиму, чи ти пам'ятаєш.
Я знаю, ти добре все пам'ятаєш.
Ти затремтів від страху, коли побачив його в такому стані.
Ти хотів його обійняти, але надто боявся.
Ти зачинився у своїй кімнаті.
Ні з ким не говорив.
Ти все плакав і плакав.
Якось ти спитав:
«Я щось не так зробив?
Тато так сильно п'є через мене?»
Того дня я мала прийняти рішення.
Я мала піти від твого батька і виховувати тебе самотужки.
Мені не бракувало грошей.
Але я не могла.
Я злякалася.
Меліса не злякалася.
Хтось інший прибіг би до тебе в сльозах.
Але попри всі труднощі вона вирішила виховувати Чана сама.
Не сердься на неї.
Вона була дуже хороброю.
Дуже хороброю.
Тепер...
твоя черга бути хоробрим.
Може, твій ландшафт змінився,
але в тебе найпрекрасніша мапа у світі.
Більше так не роби.
Не муч Чана.
Через нього я тут, мамо.
Я тут через нього.
Обіцяю, я все виправлю.
Шановна адміністрація приватної школи Севдем,
учителі, батьки та любі учні.
Скажу прямо, це не заява про звільнення від батьківства.
Насправді — якраз навпаки.
Йдеться про новий початок.
Маленький крок для світу, але великий крок для мене.
Жити можна по-різному.
Бути батьком — теж.
Довгий час я думав, як стати хорошим татом для Чана.
Якось близька мені людина сказала:
«Коли знаєш, чого не хочеш, легше отримати те, чого хочеш».
Я точно знаю, чого не хочу.
Я більше не хочу бути тим, кого бачу в дзеркалі.
Я не хочу знову засмучувати мого сина Чана.
Я впав на дно і розумію, що нижче нікуди.
Моя поведінка на дні народження була неприйнятною.
ПРИВАТНА ШКОЛА СЕВДЕМ
Починаючи з Лейли Яз і Недіма,
я щиро прошу вибачення в усіх вас.
Так, я також прошу вибачення у батька Недіма.
Та здебільшого — у Чана.
Я прошу вибачення у свого сина.
Чан — світло мого життя.
Моя головна причина прокидатися зранку,
і я люблю його понад усе.
Я хочу сказати вам, що відтепер
я хоробро битимуся, щоб бути йому гідним батьком.
Будь ласка, поговоріть з Чаном, а не зі мною, вдасться мені чи ні.
«Щироваш».
Турецькі рок-гурти 2000-х років виділялися, випускаючи пісні в стилі,
схожому на манеру західних колег.
Куди це ти?
Є ще одна людина, у якої я маю попросити вибачення.
П'ять чи шість місяців тому.
Ти була тут.
Танцювала з братом.
А я сидів на барі й дивився на вас.
Ви були чудові.
Тоді ти вийшла на сцену.
Привіт.
Привіт. Ми...
Це мій брат.
Керем. Красунчик.
Ми прийшли, щоб відсвяткувати.
Коли ми йшли сюди, він сказав:
«Не причепурилася, не намалювалася. Виглядаєш пом'ятою».
Але це неважливо. Ми тут, щоб відсвяткувати.
Мій брат вступив до коледжу своєї мрії,
і він поїде в США, щоб стати людиною науки!
Він врятує світ.
До речі, не людиною науки, а вченим.
Вибачте моїй сестрі. Вона ще той неук.
Ще й п'яненька.
- Ходімо, сестро. - Задер носа. Треба його провчити.
Я просто хочу сказати,
що пишаюся тобою і дуже тебе люблю.
Ми познайомилися, коли ви йшли.
- Усе гаразд? - Так.
Якщо хочете, можу підвезти.
Він якраз отримав права, то поведе.
Дякую, але я не пив, тому все добре. До речі, я Керем.
Фірат. Вітаю.
Дякую. Радий знайомству.
Я дізнався про це тут наступного дня.
Що вночі ви потрапили в аварію.
Через кілька місяців ми знову зустрілися тут.
Збіг обставин.
Я потребував світла.
Я пішов за світлом, от і все.
Сезен!
Дай мені спокій! Відпусти! Чого тобі треба?
Чого ти від мене хочеш?
Сезен.
Благаю, облиш мене. Я благаю тебе.
Сезен.
Кажу, облиш мене!
Це моя провина. Це все через мене.
Через мене.
Ти нічого не зробила, чуєш?
Він помер через мене. На його місці мала бути я.
Ось так.
Знаєш,
Керем завжди хотів, щоб я мала гарний вигляд.
Думаєш, він зрадів би, якби побачив мене такою?
Тримай.
Скажи Чанові, щоб не жалів мене, добре?
Їх не змусиш залишитися, навіть якщо скажеш, що любиш.
Шановні гості, ми будемо дуже раді, якщо ви відвідаєте особливу подію
в нашому саду о 21:00.
Без дрескоду, але присутність обов'язкова.
Дорогі наші гості, ласкаво просимо в тунель часу.
А ось і наша двійка, який отримає нагоду переміститися в часі.
Це неймовірно!
Клас!
Фірате, що це таке?
Прошу вас зайняти свої місця.
Наша подорож у часі
починається зараз.
Ого! Сезен, дивись! Дивися, це я!
Так, ти дуже милий.
Я згоден.
Тільки погляньте.
Моя улюблена частина.
Я пам’ятаю!
Це мама сфоткала.
Мама сфоткала.
Тату.
Я дуже тебе люблю.
Я дуже тебе люблю...
синку.
Дивіться!
Клас.
Вибач, я дещо в тебе позичив.
Але це для подорожі в часі.
Це братик Керем?
Я вже все знаю.
Брата Керема, як і моєї мами...
не стало.
Але не сумуй, добре? Ми завжди будемо з тобою.
- Тепер, коли ми в машині часу... - Так?
Може, перестрибнемо завтрашній день?
Було б класно.
Так, дякую.
- А що завтра? - Танцювальний виступ.
- Я краще не піду. - Підеш.
- Не варто. - Дуже навіть варто.
- Я не піду. - Підеш.
- Точно ні. - Ти підеш.
Будь ласка, піди.
Прошу, піди. Інакше це ніколи не закінчиться.
Ти йдеш.
- Я не піду. - Так, підеш.
- Не піду. - А я думаю, підеш.
- Не піду. - Ти там.
- Ні. - Ти підеш.
- Мені краще не йти. - Краще йти.
- Не варто. - Обов’язково.
- Точно ні. - Точно так.
- Не треба. - Треба-треба.
ПРИВАТНА ШКОЛА СЕВДЕМ
ТАНЦЮВАЛЬНИЙ ВИСТУП НА ЧЕСТЬ ЗАКІНЧЕННЯ РОКУ
Його правда. Нікому не весело.
Пора трохи подуріти!
Хто він?
Фірат. Він мій тато.
Переклад субтитрів: Софія Семенко