‫- 31 בדצמבר -‬
‫רגע.‬ ‫-אני רוצה לשכור לנו דירה.‬
‫שנייה, רפא.‬ ‫-תקשיבי. אני רציני.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-מה? מוזר.‬
‫ריטה.‬
‫ריטה, תסלחי לי, בבקשה.‬
‫לא ידעתי שזה יהיה…‬
‫ריטה.‬
‫ריטה, את שומעת אותי?‬
‫ריטה?‬
‫תקשיבי טוב.‬
‫תסלחי לי, בבקשה. לא ידעתי שזה יהיה ככה.‬
‫הם עבדו עליי.‬
‫חשבתי שרק נפחיד אותה, אבל המצב יצא משליטה.‬
‫ריטה, תקשיבי. הם חטפו את מירנדה.‬
‫ועכשיו הם רודפים אחרייך.‬
‫את חייבת לברוח. את מבינה?‬
‫את חייבת לברוח. תברחי, ריטה!‬
‫תברחי עכשיו!‬
‫תעזרו לי.‬
‫שמישהו יעזור לי.‬
‫בבקשה.‬
‫שמישהו יעזור לי.‬
‫ריטה!‬
‫ריטה? מה קרה?‬
‫מה קרה? ריטה.‬
‫תזעיקו אמבולנס! תזעיקו אמבולנס, לעזאזל!‬
‫ריטה, תסתכלי עליי.‬
‫ריטה, אני כאן. ריטה!‬
‫- המציצנית -‬
‫- עשרה בינואר -‬
‫עבר הרבה זמן, שכנה.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, קטנה.‬
‫תיכנסי.‬
‫תושיב אותה בכיסא, פאולו. תקשור אותה.‬
‫שבי.‬
‫תירגעי. שבי.‬
‫למה את עושה את זה?‬
‫קלאו, למה את עושה את זה?‬
‫עשיתי לך משהו, קלאו?‬
‫אם עשיתי לך משהו, אני מצטערת.‬
‫אל תדאגי, מירנדה.‬
‫כל דבר בעיתו.‬
‫תצטרכי להתאזר בסבלנות היום, בסדר?‬
‫אנחנו כבר מתחילות.‬
‫גרתי כאן פעם.‬
‫זה הבית של אימא שלי.‬
‫חשבתי שזה מקום טוב למוות שלך. מה דעתך?‬
‫איך את כאן? אני…‬
‫ראיתי אותך. היית מתה.‬
‫אל תאמיני לכל מה שאת רואה.‬
‫תראי את הבית החמוד הזה.‬
‫בואי נעשה סיור.‬
‫תראי את חדר השינה של אימא שלך.‬
‫תראי.‬
‫המיטה של אימא שלך.‬
‫והצעצועים שלך.‬
‫תראי.‬
‫זאת הבובה האהובה עלייך, לא?‬
‫מה לגבי הארון?‬
‫את זוכרת את הארון הזה?‬
‫הארון שמירנדה הסתתרה בו‬
‫כדי לראות משהו שהיא לא הייתה אמורה לראות.‬
‫מי סיפר לך את זה, קלאו?‬ ‫איך את יודעת? מי סיפר לך, קלאו?‬
‫אני גבריאלה, מירנדה.‬
‫אחותך.‬
‫אימא מתה.‬
‫והכול באשמתך.‬
‫אל תתחילי לבכות!‬
‫נו, באמת!‬
‫שש,‬
‫חמש,‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫תמסרי ד"ש לאימא.‬
‫- 11 שנים קודם לכן -‬
‫יום הולדת שמח, אימא.‬
‫אני בודדה כל כך.‬
‫אני זקוקה לך, את יודעת?‬
‫אני מתגעגעת אלייך.‬
‫היי!‬ ‫-מה הבעיה שלך?‬
‫איך אתה מעז לבוא לכאן?‬
‫מירנדה?‬
‫אתה רוצח.‬
‫אתה מפלצת. רוצח!‬ ‫-תשתקי, ילדה טיפשה.‬
‫עזוב אותי! הצילו!‬ ‫-תשתקי!‬
‫תסתמי את הפה! שקט!‬
‫תהיי בשקט, מירנדה.‬
‫תהיי בשקט, אחרת אהרוג אותך עכשיו.‬
‫אימא, למה אנחנו עוברות לגור עם הבחור הזה?‬
‫את בקושי מכירה אותו.‬
‫ריטה, הוא אדם טוב, והוא אוהב אותי.‬
‫הוא יטפל בנו.‬
‫באמת, אימא?‬
‫בדיוק, תהיי בשקט. עדיף לך ככה.‬
‫פאביו!‬
‫פניה?‬
‫היי. ואו, למה התעכבת כל כך?‬
‫היי.‬
‫כבר התחלתי להתגעגע.‬
‫מספיק, ריטה.‬
‫תני לה לאכול.‬ ‫-לא, זה מספיק.‬
‫לבלרינה אסור לאכול כל כך הרבה.‬
‫אוי, מירנדה. איך שגלגל מסתובב.‬
‫תכננתי את הנקמה שלי במשך הרבה זמן.‬
‫הייתי חייבת למצוא פורקן‬ ‫לכל הכעס שהצטבר בתוכי.‬
‫על כל מה שפאביו עשה לי.‬
‫זה לא היה רק כאב פיזי. לא.‬
‫את יודעת מה זה היה?‬
‫התעללות.‬
‫השפלה.‬
‫בדידות.‬
‫נמאס לי מההתעללות, מירנדה.‬
‫וידעת את זה.‬
‫ידעת שהוא הרביץ לי,‬
‫שהוא אנס אותי.‬
‫אני אראה לך מי הבוס כאן.‬
‫הייתי ילדה.‬
‫אם היית עושה משהו,‬
‫עוזרת לי או עוזרת לאימא,‬ ‫במקום לצפות בה מתה…‬
‫אל תציצי.‬
‫אני רוצה את זה עכשיו.‬ ‫-לא! חכה!‬
‫תפסיק!‬ ‫-עכשיו!‬
‫עזוב אותי!‬
‫היית שם באותו יום. ומה עשית?‬
‫נתת לה למות, נכון?‬
‫פאביו קיבל את מה שהגיע לו.‬
‫אל תבכי, את תיראי נורא.‬
‫לא אכפת לי ממנו, מירנדה. לא אכפת לי.‬
‫אכפת לי רק ממך.‬
‫אם תצעקי, אני אהרוג אותך.‬
‫את כלואה כאן?‬
‫את חייבת לעזור לי לצאת מפה.‬
‫מי את?‬
‫אני מירנדה. פאביו חטף אותי.‬ ‫-מה?‬
‫הוא רוצח. הוא הרג את אימא שלי.‬ ‫-אני לא מאמינה.‬
‫את חייבת להאמין לי.‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫מעולם לא בטחתי בו.‬
‫מה עכשיו?‬
‫אנחנו בסכנה?‬
‫אני לא יודעת. הוא מסוגל לכל דבר.‬ ‫קדימה, אנחנו חייבות לזוז.‬
‫פניה, אני חייב ללכת. אני מאחר.‬
‫חכה, מותק.‬
‫תהיי בשקט.‬ ‫-בוא נבלה עוד קצת.‬
‫תישאר כאן איתי.‬
‫אנחנו חייבות ללכת עכשיו.‬
‫לא אשאיר את אימא שלי עם האיש הזה.‬
‫אז אנחנו צריכות תוכנית.‬
‫אימא, בבקשה, אל תתחרפני.‬
‫אנחנו חייבות לעזור לה.‬
‫למי?‬
‫מי זאת, מתוקה?‬
‫זאת מירנדה.‬
‫פאביו כלא אותה כאן והרג את אימא שלה.‬
‫הוא מפלצת, אימא. אנחנו חייבות להסתלק.‬
‫את משוגעת.‬
‫זו האמת. אני יכולה להסביר,‬
‫אבל אנחנו חייבות ללכת עכשיו.‬
‫את חייבת להאמין לה.‬
‫בבקשה, אימא. בואי נלך.‬
‫הוא עלול לפגוע בנו.‬ ‫אני מפחדת. בבקשה, אימא.‬
‫אני לא מבינה מה קורה.‬
‫אני מתחילה להקליט.‬
‫אני רוצה לזכור את היום הזה לנצח.‬
‫זוכרת את היום של השרפה?‬
‫כאן במטבח?‬
‫זוכרת?‬
‫כן.‬
‫אני זוכרת.‬
‫היינו לבד בבית ו…‬
‫פתאום פרצה שרפה.‬
‫אני הצתתי את האש, מירנדה, כי כעסתי.‬
‫רציתי לשרוף את הבית הזה.‬
‫את המקום הנורא הזה‬ ‫שבו הושפלתי כי הייתי מאומצת.‬
‫אחר כך, הסבתא האכזרית שלנו,‬ ‫שמעולם לא אהבה אותי, גירשה אותי מהבית.‬
‫אבל יש שאלה אחת שעדיין מטרידה אותי.‬
‫אני לא מבינה למה לא נתתי לך‬
‫להישרף למוות בבית הזה.‬
‫אני לא מצליחה להבין למה, מותק.‬
‫את מפלצת.‬
‫החיים שלי היו הרבה יותר קלים.‬
‫טוב…‬
‫זה אוטו? הבחור שהטריד את ריטה?‬
‫בדיוק, אינש.‬
‫גלוריה, מה הקשר שלך לאוטו? את מכירה אותו?‬
‫מירנדה.‬
‫הם לקחו גם את מירנדה.‬ ‫-מירנדה הייתה כאן?‬
‫כן.‬
‫אבל גבר בא.‬ ‫הוא לקח את מירנדה והרג את הבן שלי.‬
‫הייתי נעולה בשירותים.‬ ‫לא ראיתי בדיוק מה קרה.‬
‫כשיצאתי, ראיתי את הבן שלי‬ ‫מכוסה בדם על הרצפה.‬
‫גלוריה, באתי הכי מהר שיכולתי. מה קרה?‬
‫הם הרגו את לורנזו.‬
‫אינש, הוא השתמש בשם בדוי.‬
‫אוטו ולורנזו היו אותו אדם.‬
‫רפא, הוא לא הרג את ריטה.‬
‫הוא השאיר לי את המכתב הזה.‬
‫הוא מסביר פה הכול, רפא.‬
‫אני לא רוצה לתת את זה למשטרה.‬ ‫אני מפחדת. אתה היחיד שאני סומכת עליו.‬
‫ברור, גלוריה.‬
‫"אימא, אם את קוראת את המכתב הזה,‬ ‫סימן שאני מת.‬
‫"סליחה על כל הכאב שגרמתי לך.‬ ‫הרסתי את החיים של כל מי שאני אוהב.‬
‫"הסתבכתי במזימת נקמה שלא קשורה אליי,‬
‫"וריטה שילמה את המחיר.‬
‫"הנה הכתובת של הרוצח.‬
‫"תגרמי לו לשלם."‬
‫אתה פאולו?‬
‫והייטור?‬
‫המשפחה של הייטור?‬
‫מה הקשר…‬
‫אוי, מתוקה. יש קשר ענק.‬
‫אבל תירגעי.‬
‫קודם אספר לך על פרננדו.‬ ‫נעשה את זה לפי הסדר.‬
‫פרננדו?‬
‫את תמימה כל כך. תמיד היית תמימה.‬
‫מטומטמת.‬
‫לפרננדו ולי היה הרבה במשותף, מירנדה.‬
‫הוא כעס על גיסו,‬ ‫שגנב את אהבת חייו, ג'יאנה,‬
‫שבאותו זמן הוא חשב שהיא אחותו.‬
‫זה טירוף.‬
‫אז החלטנו לשתף פעולה בצורה חזקה מאוד.‬
‫נקמה היא מנה שעדיף להגיש קרה.‬
‫אם זה תלוי בנו,‬ ‫הנקמה הזאת לא תהיה קרה בכלל.‬
‫אני לא משחקת משחקים, פרננדו.‬
‫כשאני מחליטה לעשות משהו…‬
‫אני עושה אותו.‬
‫ומה שאני באמת רוצה לעשות…‬
‫זה לשגע את מירנדה.‬
‫ואני רוצה לשגע את הייטור. אני אקח‬ ‫את ג'יאנה, את לואיזה ואת כל הכסף שלו.‬
‫ובשביל זה, מותק,‬
‫אני מוכנה לעשות הכול.‬
‫הבנת?‬
‫ואתה?‬
‫אני?‬
‫אני אעשה הכול.‬
‫באמת?‬
‫השנאה איחדה אותנו, מירנדה.‬
‫שנאה יכולה להיות חזקה בהרבה מאהבה.‬
‫את מטורפת.‬
‫כן! אני מטורפת.‬
‫מטורפת. מטורפת מרוב שנאה.‬
‫והשנאה הזאת מעולם לא התפוגגה, מירנדה.‬
‫היא רק הלכה וגדלה.‬
‫וכעבור שנים, כשסבתא הייתה מאושפזת…‬
‫איך את יודעת על סבתא?‬
‫היא קיבלה את מה שהגיע לה. זה הכול.‬
‫מה לעזאזל עשיתי לך?‬
‫נראה לי שאתה לא מזהה אותי.‬
‫אני החבר של ריטה.‬
‫איזו ריטה?‬
‫בכל פעם שתשקר, תחטוף אגרוף.‬
‫אז אם לא תגיד לי את האמת, תחטוף אגרוף.‬
‫זו מתמטיקה פשוטה.‬
‫תפסת את הבחור הלא נכון.‬ ‫-מה אתה מחליט?‬
‫לא הרגתי אף אחד.‬
‫דבר, בן זונה.‬
‫אני מודה. עשיתי את זה.‬
‫הרגתי אותה.‬
‫אבל זה לא היה הרעיון שלי.‬ ‫רק מילאתי פקודות.‬
‫היא אמרה לי לעשות את זה.‬ ‫זו אשמתה, לא אשמתי.‬
‫ריטה! מה קרה? ריטה!‬
‫מי אמרה לך, בן זונה?‬
‫תגיד לי, מניאק.‬
‫קלאו, לעזאזל!‬
‫קלאו!‬
‫היא אחותה של מירנדה.‬
‫היא רוצה לנקום בה,‬ ‫אז היא הכריחה אותי להרוג את ריטה.‬
‫איפה מירנדה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫ועכשיו, מירנדה,‬
‫אספר לך על החלק הכי טוב בתוכנית.‬
‫חיפשתי דירה מול הדירה שלך.‬
‫מצאתי את הנוף המושלם, מירנדה.‬ ‫זה היה מושלם.‬
‫וידעתי שתצפי בי. פשוט ידעתי.‬
‫סקרנות תמיד הייתה החולשה שלך.‬
‫אני אקח את הדירה.‬
‫ונפלת ישר למלכודת שלי.‬
‫ואז פרננדו ואני‬
‫התחלנו בהצגה שלנו.‬
‫עשינו סקס ליד החלון,‬
‫ואת צפית בנו‬
‫שוב ושוב‬
‫והסתקרנת יותר ויותר.‬
‫תודי בזה, מירנדה.‬
‫התמכרת לנו.‬
‫זו האמת.‬
‫זה היה חלק מהתוכנית, מירנדה.‬
‫הווירוס במחשב שלי, הקליינטים.‬
‫רק חשבתי על הנקמה שלי,‬
‫ופרננדו חשב על הנקמה שלו.‬
‫הנקמה הזאת לוהטת יותר מיום ליום.‬
‫ואז ביקשתי שתשמרי על ברבי‬
‫ונתתי לך מפתח לדירה שלי.‬
‫מירנדה!‬
‫לבשת את הבגדים שלי, מירנדה. היית מושלמת!‬
‫ידעתי שתשכבי עם פרננדו.‬
‫פשוט ידעתי.‬
‫את יודעת ש…‬
‫שהרגתי אדם?‬
‫האדם הזה? כן.‬
‫באותו יום הפכת באופן רשמי לפושעת, לרוצחת.‬
‫היי, קלאו.‬
‫הכול הלך כמתוכנן.‬
‫מישהו רוצה לדבר איתך.‬
‫הנה.‬
‫מה קורה, קלאו?‬
‫את תמיד זוממת משהו, מה?‬
‫אבל זה היה כיף.‬
‫הוא קליינט שלי.‬
‫היי. קלאו בבית?‬
‫את רוצה לצעוק? תצעקי!‬ ‫-הצילו!‬
‫תצעקי!‬ ‫-הצילו!‬
‫אתם דפוקים בראש.‬
‫עזוב אותי!‬
‫הוא כמעט אנס אותי.‬
‫הוא ריחם עלייך, מירנדה. תגידי תודה.‬
‫יכולתי לבקש ממנו להיות מציאותי מאוד.‬
‫את מגעילה אותי.‬ ‫-תשתקי!‬
‫אני לא מבינה, קלאו.‬
‫למה הזמנת אותי למסיבה?‬
‫היית אמורה למות באותו לילה,‬
‫אבל אז נפלה בחלקי הזדמנות פז.‬
‫ואז הבנתי שזה יהיה מרגש בהרבה משדמיינתי.‬
‫הכול מוכן?‬ ‫-החדר מוכן.‬
‫- הנה הכתובת של המסיבה.‬ ‫בואי, ג'יאנה. הפתעות! -‬
‫מי ידע שנערה משעממת כמוך תהפוך לאישה כזאת?‬
‫כשראיתי אותך, מירנדה, לא יכולתי להתאפק.‬
‫התקשרתי להייטור ולג'יאנה,‬ ‫אבל בזמן שחיכיתי,‬
‫רציתי אותך רק לעצמי.‬
‫לפחות לזמן מה.‬
‫מתוקה, התקשרתי לבדוק מה שלומך.‬
‫קצת לחוצה, אבל גם שמחה.‬ ‫-זה נורמלי.‬
‫זאת המסיבה הראשונה שלך.‬
‫אבל השארתי הכול בידייך,‬ ‫כי אני יודעת שאת מסוגלת לזה.‬
‫את צריכה משהו? איך הכול?‬
‫הכול נהדר, אימא.‬
‫יותר טוב ממה שציפיתי.‬
‫אני חושבת שאני באמת ראויה להיות הבת שלך.‬
‫ידעת שאני אוהבת לקרוא לך "אימא"?‬
‫באמת.‬
‫קשה לי לחכות עד שכולם יגלו מי אני.‬
‫גם לי, מתוקה.‬
‫תתקשרי אליי כשתסיימי.‬ ‫-בסדר. נשיקות.‬
‫ביי.‬
‫- מספר חסוי: ג'יאנה כאן. -‬
‫התוכנית הייתה שאני אהרוג אותך‬ ‫בזמן שפרננדו יטפל במשפחה המטורפת שלו.‬
‫אבל את יודעת שאני חמדנית.‬
‫אני רוצה הכול לעצמי. אפילו את הכאוס.‬
‫איפה הייטור?‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-מחפשת את בעלי. איפה הוא?‬
‫זה לא זמן טוב לחפש אותו.‬
‫- מספר חסוי: רוצה לדעת איפה הוא?‬ ‫חפשי את חדר 6. -‬
‫את?‬
‫החנונית של חייטור!‬
‫אל תתקרבי שוב לבעלי!‬
‫חתיכת בן זונה! אתה עם המאהבת שלך בחדר שש?‬
‫למה הבאת אותי הנה? כדי להשפיל אותי?‬
‫אתה רוצה להשפיל אותי?‬ ‫-די, ג'יאנה!‬
‫תגיד לי!‬ ‫-די! אני לא כאן עם אף אחת.‬
‫קיבלתי הודעה אנונימית.‬
‫אמרו לי שאם אבוא הנה,‬
‫אגלה מיהו אביה של לואיזה.‬
‫וגיליתי.‬
‫תקשיבי לי טוב-טוב.‬
‫אף אחד לא ייקח ממני את לואיזה.‬
‫נהניתי מאוד באותו לילה.‬
‫קיבלתי אותך רק לעצמי.‬
‫ואת קיבלת אותי רק לעצמך.‬
‫חבל שלא ידעת.‬
‫הייטור?‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫אבל זה לא אני.‬
‫בוא נלך.‬
‫ג'יאנה כאן.‬
‫אני יודע.‬
‫אני חושב שמישהו תמרן אותנו.‬
‫אמרו לנו לבוא הנה, אבל אני לא יודע למה.‬
‫בוא נלך.‬
‫זהו, סיימתי לדבר על המסיבה.‬
‫נמאס לי מהמשחק הזה.‬
‫את הולכת למות.‬
‫עכשיו.‬
‫הגיע הזמן, מירנדה.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫כמעט.‬
‫היה לך מזל הפעם,‬ ‫אז אני אספר לך מה קרה לג'יאנה.‬
‫ג'יאנה?‬
‫קיבלתי את ההודעה שלך. מה את עושה כאן?‬
‫הייטור יודע הכול.‬ ‫הוא יודע שהוא לא אבא של לואיזה.‬
‫הוא ייקח אותה ממני.‬
‫פישלתי.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫אני אטפל בזה.‬ ‫-לא.‬
‫פאק. הכול מתחרבן.‬
‫החיים שלי מתפרקים.‬
‫הנישואים שלי, המשפחה שלי…‬
‫תעזור לי.‬
‫אתה יודע שאני סומכת רק עליך, נכון?‬
‫רק עליך.‬ ‫-אני אעזור לך.‬
‫אני צריך לדעת את האמת, ג'יאנה.‬
‫תגידי לי.‬
‫לואיזה היא הבת שלי?‬
‫כן.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא.‬
‫אני יודעת שהיה נורא מצידי להסתיר את זה,‬
‫אבל אתה מבין, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מבין. איך יכולת להסתיר את זה ממני?‬ ‫אני לא מאמין ששיקרת לי כל השנים.‬
‫לא הייתה לך זכות לעשות את זה.‬
‫כשגיליתי שאני בהיריון ממך,‬
‫כבר הייתי עם הייטור.‬
‫אהבתי אותו, פר.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-לא!‬
‫היית אובססיבית לגביו.‬
‫אני אחיך, ולא יכולת לאהוב אותי.‬
‫אבל זה לא היה מפריע לי.‬
‫הייתי מתמודד עם המצב ומגדל את הבת שלי.‬
‫מה שקרה באותו לילה‬
‫היה רק סקס.‬
‫לא אהבה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫ברור שזו הייתה אהבה, ולא אהבה של אח ואחות.‬
‫מעולם לא הייתי מאוהבת בך.‬
‫שקרנית.‬
‫אני יודע שאת אוהבת אותי.‬ ‫-לא.‬
‫ניסית להתעלם‬ ‫מהרגשות שלך כלפיי כי את אחותי.‬
‫אני לא אחותך!‬
‫אני לא אחותך.‬
‫פרננדו הוא פרחח מפונק‬ ‫שיכול לעשות מה שהוא רוצה.‬
‫וכשאהבת חייו דחתה אותו,‬
‫הוא הבין שהתוכנית שלו נכשלה.‬
‫אז משהו בתוכו נשבר.‬
‫רציתי להיות איתו,‬
‫לא איתך.‬
‫ואילו סיפרתי לך את האמת, לא היית מניח לי.‬
‫תשתקי, ג'יאנה. אני מזהיר אותך.‬
‫תשתקי.‬ ‫-הייתי אנוכית? כן.‬
‫לא היה לי אכפת ממך,‬ ‫לא היה לי אכפת מלואיזה.‬
‫לא היה לי אכפת מאף אחד!‬
‫מאף אחד!‬
‫תשתקי, ג'יאנה!‬ ‫-מאף אחד!‬
‫תשתקי!‬
‫תסתכלי לי בעיניים‬ ‫ותגידי לי שאת לא מרגישה כלום כלפיי.‬
‫תגידי לי!‬
‫כן, אני מרגישה משהו.‬
‫רחמים.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫אין לך מושג עד כמה.‬
‫קדימה, לורנזו! תעזור לי!‬
‫זהירות על הראש שלה.‬ ‫אל תתאמצו יותר מדי, פשוט תזרקו אותה פנימה.‬
‫יופי. תן לי את התיק שלה.‬
‫קדימה!‬
‫היי, פר.‬
‫פישלתי.‬
‫מה קרה? איפה אתה?‬
‫הרגתי את ג'יאנה, קלאו.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הגופה שלה צפה בבריכה,‬ ‫ושום דבר כבר לא הגיוני.‬
‫אני אקפוץ מהמרפסת או אתקשר למשטרה.‬
‫פרננדו, תירגע. לא תעשה שום דבר כזה.‬
‫אל תתקשר למשטרה. השתגעת?‬
‫חכה שם, אני בדרך. בסדר?‬
‫אני לא עומד בזה. זה נגמר.‬ ‫-תירגע, תנשום. אני כבר באה.‬
‫אל תדאג, אני אטפל בזה. הכול יהיה בסדר.‬
‫שינוי בתוכניות, בנים.‬
‫נוסעים לפנטהאוז, לורנזו.‬
‫הגורל חייך אליי באותו לילה.‬
‫הנה הישועה שלך, פר.‬
‫קח אותה.‬
‫זהו. יופי, פרננדו.‬
‫תשאיר אותה שם.‬
‫נהדר.‬
‫כשימצאו את הגופה,‬ ‫מירנדה תצטרך לספק הסברים.‬
‫הייטור והיא יהיו החשודים העיקריים.‬
‫מגיע לה.‬
‫איך יוצאים מפה, פרננדו?‬ ‫-הדלת האחורית.‬
‫היא נפתחת לרחוב בלי מצלמות. לא יראו אותך.‬
‫פרננדו לא היסס לרגע‬ ‫להפליל אותך במותה של ג'יאנה.‬
‫לא.‬
‫לא יכול להיות. פרננדו לא…‬
‫יש עוד. את לא רוצה לשמוע את המשך הסיפור?‬
‫מה קרה, זואי? אין לי כוח לשטויות שלך היום.‬
‫מה עשית?‬ ‫-נדפקתי.‬
‫למה את נואשת כל כך?‬ ‫-אתה יודע שההורים שלי נישלו אותי.‬
‫אתה חייב לעזור לי.‬ ‫אני לא יודעת מה עוד לעשות.‬
‫אם לא תעזור לי, אני אהרוג אותך.‬ ‫-תירגעי.‬
‫תורידי את האקדח.‬
‫אני יודעת את כל הסודות שלך.‬
‫אני יודעת שלקחת כסף מג'יאנה ומאימא שלה.‬
‫ואני יודעת שהיית מעורב ברצח של ברנרדו.‬
‫אם ישאלו אותי, אספר הכול.‬
‫אתה יודע למה, פרננדו?‬ ‫כי לא נשאר לי מה להפסיד.‬
‫ואם איפול, אפיל אותך איתי. חתיכת בן זונה!‬
‫את לא תעשי את זה.‬
‫כי את אוהבת אותי, זואי.‬
‫תמיד אהבת אותי.‬
‫פרננדו?‬
‫יודעת מה? אספר לך הכול.‬
‫את רוצה לדעת הכול?‬
‫אין בעיה.‬
‫אני אספר לך הכול, מירנדה.‬
‫תסתכלי עליי. לא, תסתכלי עליי!‬
‫פרננדו רצה להפליל את הייטור, את יודעת?‬
‫להכניס את הייטור לכלא.‬
‫אבל ויטוריה מנהלת את עסק הזנות.‬
‫אני עזרתי לה עם העסק שלה,‬ ‫והיא עזרה לי עם הנקמה שלי.‬
‫אבל אחרי שפרננדו הרג את ג'יאנה,‬
‫היה לו קל מאוד להרוג את זואי.‬
‫הוא לא נתן לאף אחד לעצור אותנו.‬
‫אחרי שהרג את ג'יאנה‬ ‫וגילה שהוא אביה של לואיזה,‬
‫נשאר לו רק להיפטר מהייטור‬
‫ולהשיג את הנכסים‬ ‫שהייטור המטומטם היה מוריש לבתו.‬
‫אבל נשאר פרט אחד אחרון, מירנדה. את.‬
‫זו תמיד את.‬
‫תגיד לי איפה מירנדה.‬ ‫-קלאו לקחה אותה.‬
‫קלאו לקחה אותה.‬ ‫-לאן?‬
‫תגיד לי, בן זונה!‬
‫היא לקחה אותה לבית שבו הן גדלו.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה.‬
‫סיפרתי לך כל מה שאני יודע! פאק!‬
‫אתה לא מכיר את קלאו.‬
‫היא הכריחה אותי לעשות את זה.‬
‫היא הכריחה אותי. זו אשמתה.‬
‫היא והבנזונה הזה, פרננדו.‬
‫פרננדו?‬ ‫-כן, פרננדו המזדיין.‬
‫הוא גנב את הצמיד שלך.‬
‫הוא וקלאו תכננו את כל החרא הזה.‬
‫המניאקים האלה שותפים.‬
‫אני אומר לך, אחי,‬
‫הם התחילו להרוג את כולם.‬
‫לא רציתי להמשיך,‬
‫אבל היא סחטה אותי.‬
‫אני בטוחה שאתה לא טיפש כמו שנדמה.‬
‫טיפש?‬
‫רגע. אני טיפש?‬
‫לא, לא טיפש.‬
‫את מדהימה.‬
‫אינש, קיבלנו טיפ אנונימי‬ ‫לגבי המיקום של מירנדה.‬
‫קדימה.‬
‫למה עשית את כל זה? למה לא הרגת אותי וזהו?‬
‫למה?‬ ‫-ניסיתי, מירנדה.‬
‫באותו לילה…‬
‫ערב השנה החדשה.‬
‫אבל נראה שהגורל רצה‬
‫להראות לי שאת יכולה לסבול עוד קצת.‬
‫יש לי שאלה, מירנדה.‬
‫אל תיעלבי, בסדר?‬
‫התינוק שלך…‬
‫מי האבא? פרננדו או הייטור?‬
‫את לא יודעת, נכון?‬
‫מירנדה המופקרת.‬
‫אני יודעת שאת מקווה שהייטור הוא האבא.‬
‫בואי נגמור עם הבולשיט הזה.‬
‫בלילה שזרקתי אותך מהמרפסת,‬
‫שלחתי מישהו להרוג את החברה שלך ריטה.‬
‫ריטה.‬
‫לא ריטה.‬
‫אני יודעת.‬
‫את…‬ ‫-אהבת אותה כמו אחות קטנה, נכון?‬
‫אבל אני אחותך הקטנה.‬
‫אני אחותך הקטנה, מירנדה.‬
‫קדימה, אנחנו חייבות ללכת.‬
‫רגע, אני צריכה לקחת את הדברים שלי.‬
‫אני מוכנה, אימא.‬
‫מה קורה פה?‬
‫תן לנו ללכת, פאביו.‬
‫בואו.‬
‫אתן לא הולכות לשום מקום. אני אהרוג אותה.‬
‫שנסיים את זה?‬
‫תקבלי את הסוף שמגיע לך, מירנדה.‬
‫סוף לחיים האומללים שלך.‬
‫תקשיבי, אני עושה לך טובה.‬
‫החיים שלך עצובים מאוד, מירנדה.‬
‫החיים שלך איומים.‬
‫אני אעזור לך למצוא את ריטה.‬
‫ותנצלי את ההזדמנות‬
‫כדי לומר לאימא…‬
‫תהרגי אותי, אחות קטנה?‬
‫כן?‬
‫שחררי!‬
‫קדימה!‬
‫תפתחו את הדלת! משטרה!‬
‫מה?‬
‫- משטרה -‬
‫סליחה, מתוקה.‬
‫ריטה, תירגעי.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫שבי. שבי כאן.‬
‫אילולא התקשרת למשטרה, היינו מתות.‬
‫הצלת אותנו, מירנדה.‬
‫אני רוצה שתהיי בחיי לנצח.‬
‫למרבה הצער, ריטה לא שרדה.‬
‫צר לי מאוד, מירנדה.‬
‫מירנדה?‬
‫מירנדה, את שומעת אותי? את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫מה קרה לוויטוריה?‬
‫הצלחנו לאתר אותה‬ ‫באמצעות המחשב הנייד של קלאו.‬
‫האינטרפול כבר בעקבותיה.‬
‫היא עומדת בראש אחת הרשתות הגדולות בברזיל‬ ‫לזנות ולסחר בנשים.‬
‫פרננדו נעצר?‬
‫אה…‬
‫מירנדה, פרננדו מת‬
‫ב-31 בדצמבר,‬
‫לפני התאונה שלך.‬
‫הוא והייטור נאבקו.‬
‫כדור נפלט…‬
‫ופרננדו לא שרד, מירנדה.‬
‫אז הייטור…‬ ‫-הוא בחיים.‬
‫שנה של חיים כפולים נגמרה סוף סוף.‬
‫חיים כפולים שלא בחרתי בהם.‬
‫והם גבו ממני מחיר כבד.‬
‫אני אתגעגע לריטה כל כך,‬
‫בייחוד עכשיו שיש לי כל כך הרבה לחלוק.‬
‫אבל אני יודעת שאני לא לבד.‬
‫אני יודע שזה הבן שלי.‬
‫ואם זאת בת?‬
‫אני אוהב אותה.‬
‫בייחוד אם היא תהיה דומה לאימא שלה.‬
‫אם זאת בת, אני רוצה לקרוא לה ריטה.‬
‫ואנחנו יחד.‬
‫אני חושבת שכדאי שתישאר עם לואיזה היום.‬
‫את מגרשת אותי?‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מאמין. את מגרשת אותי?‬
‫לא! אני רק…‬
‫תתגעגע אליי?‬
‫מאוד.‬ ‫-באמת?‬
‫היום 20 בינואר, השעה 11:00.‬
‫כל מה שעברתי חישל אותי.‬
‫- תוצאות -‬
‫אני כבר לא מפחדת מהאמת.‬
‫אסור לי לפחד.‬
‫למעני ולמען בתי.‬
‫- מחלת הנטינגטון -‬
‫- סבירות למחלה: 97.79% -‬
‫הלא נודע מפחיד הרבה יותר מהמציאות.‬
‫לא אחיה בצללים יותר.‬
‫אני חולה במחלת הנטינגטון,‬ ‫אבל זה רק חלק ממני.‬
‫החלק הכי טוב בי גדל עכשיו בתוכי.‬
‫הבת שלי.‬
‫ואני רוצה ליצור זיכרונות איתה.‬
‫זו ההקלטה האחרונה שלי. סיימתי לחיות בעבר.‬
‫העתיד נמצא בתוכי,‬
‫ואני בטוחה שהוא יהיה נפלא.‬