‎În jurul anului 1999, ‎un cercetător italian necunoscut a vorbit
‎la o conferință internațională ‎despre longevitate
‎și a raportat o concentrare excepțională ‎de centenari.
‎A fost atât de remarcabil,
‎încât mulți membri ‎ai comunității științifice
‎au refuzat să-l creadă.
‎Acel bărbat era doctorul Gianni Pes.
‎Și raporta că, în Sardinia, Italia, ‎a găsit o regiune
‎cu aproape de zece ori mai mulți centenari ‎decât te-ai aștepta să găsești
‎într-o populație similară ‎în Statele Unite.
‎Și mai fascinant, avea o hartă ‎și de fiecare dată când găsea un loc
‎cu o concentrație neobișnuit de mare ‎de centenari,
‎îl marca cu o bulină albastră.
‎Într-o zonă, ‎erau atât de multe puncte albastre,
‎încât s-a format o pată albastră,
‎și așa s-a născut numele de zonă albastră.
‎Până atunci, fusesem în Okinawa,
‎unde începusem să explorez ‎de ce se trăiește așa de mult acolo,
‎când am auzit de zona asta albastră, ‎cam șase sate rurale,
‎și am bănuit ‎că ar putea oferi noi indicii.
‎Și mai știam că singurul mod ‎de a afla sigur era
‎să călătoresc acolo și să investighez.
‎SARDINIA ‎ITALIA
‎TRĂIEȘTE PÂNĂ LA 100 DE ANI ‎SECRETUL ZONELOR ALBASTRE
‎SARDINIA ‎ITALIA
‎Baunei e un sat bine amplasat
‎într-un loc de pietre dure,
‎deasupra câmpiei,
‎sub munte și în mijlocul coastei.
‎Toți cei care trec pe aici se opresc ‎pentru frumusețea lui.
‎Ce bine arată!
‎Toți cei care trec pe aici tânjesc
‎după frumusețea și priveliștea-i.
‎VÂRSTA 96
‎Longevitatea se observă în zona albastră ‎mai ales printre regiunile montane.
‎- Care e concluzia? ‎- Exact.
‎Altitudinea a fost ‎prima noastră ipoteză, nu?
‎Deci era o ipoteză plauzibilă.
‎Am descoperit că satele ‎sunt la peste 700 de metri.
‎- Metri, da. La 2.300 de picioare. ‎- Exact.
‎Dar altitudinea nu e neapărat explicația.
‎Bună dimineața!
‎Acum veniți? Am terminat de gătit!
‎O mică fiestă!
‎- Bună dimineața, doamnă! ‎- Bună dimineața!
‎Ce gătiți?
‎Gathulis.
‎E dulce?
‎Nu e dulce‎.
‎Cartofi și brânză.
‎Ar spune că sănătatea ei e bună, ‎foarte bună sau excelentă?
‎Autoevaluarea.
‎E bună, nu excelentă.
‎Nu poate fi excelentă.
‎94 DE ANI
‎De ce crede că a trăit atât de mult ‎și că a rămas atât de sănătoasă?
‎Pentru mine, așa cum am mai spus, ‎credința și speranța sunt cele două.
‎Deci asta e. Nu e meritul meu.
‎Cât de des mergeți la biserică?
‎Zilnic.
‎Dacă merg încet, zece minute.
‎Mi se pare incredibil, ‎pentru că știu că din fața casei ei
‎urci direct.
‎Când eram copil, ‎aici erau doar câmpuri de grâu.
‎Mai știi că poșta era aici?
‎- Da. ‎- Dna Lavinia lucra acolo.
‎Da, îmi amintesc.
‎Bună seara!
‎Salut!
‎Unde te duci? Ai ieșit la plimbare?
‎Se pare că 99% din toate călătoriile ‎din zona albastră
‎sunt fie la deal, fie la vale.
‎Mai sunt câteva sate mai jos,
‎dar nu există longevitate extraordinară,
‎așa că Gianni a cercetat asta.
‎A intervievat 300 de centenari
‎și a corelat asta cu înălțimea satului lor
‎și a aflat foarte clar că unul ‎din factorii de predicție a longevității
‎e cât de abrupt e satul.
‎Caracterul abrupt e important. ‎După cum vezi,
‎doar mergând pe jos,
‎ai o cheltuială energetică suplimentară.
‎Multe case au două, trei sau patru etaje.
‎În fiecare zi, trebuie să urci ‎și să cobori 30 de trepte.
‎Cine ar fi crezut că caracterul abrupt ‎al unui sat e corelat cu longevitatea?
‎Niciunul nu are bicepși mari ‎sau pot face un triatlon. Se plimbă.
‎Mă gândesc la Okinawa ‎și la modul în care grădinăresc zilnic,
‎se ridică și coboară de pe podea ‎și văd un punct comun.
‎Nici măcar nu știu, dar ei fac mișcare.
‎Se mișcă natural toată ziua.
‎Majoritatea oamenilor ‎își petrec jumătate din zi șezând.
‎Ne mutăm din mașini la birouri ‎și apoi pe canapele,
‎și acea inactivitate fizică prelungită
‎crește riscul de diabet și boli de inimă,
‎ambele scurtându-ne viața.
‎Dar, în Sardinia,
‎au suferit doar o fracțiune ‎din rata acestor boli
‎și, prin urmare, trăiesc mai mult.
‎Asta ne dă un indiciu interesant.
‎Dacă vrem să mai trăim mai mult,
‎în loc să plătim ‎un abonament scump la sală
‎poate ar fi bine să nu mai luăm liftul ‎și să o luăm pe scări în schimb.
‎SARDINIA ‎CARACTERUL ABRUPT
‎Deci zona albastră din Sardinia ‎e de fapt regiunea Barbagiei…
‎care provine ‎din același cuvânt cu „barbar”.
‎Acum 13.000 de ani, ‎o populație a colonizat întreaga insulă.
‎Apoi au venit fenicienii,
‎apoi romanii,
‎apoi arabii ‎și cu fiecare val succesiv de popoare
‎au încercat să subjuge ‎populațiile fondatoare.
‎În cele din urmă, ‎locuitorii s-au mutat în munți.
‎Au fost lăsați în pace ‎pentru că aveau o reputație acerbă.
‎Străinii însemnau necazuri,
‎așa că, când ajungeau prin aceste ținuturi ‎erau întâmpinați de multe ori cu sabia.
‎Și timp de 2.000 de ani, acest stil ‎de viață a incubat un set de tradiții,
‎un cod de conduită,
‎un anumit set de valori, o anumită dietă.
‎Ceea ce vedem acum nu e diferit
‎de ceea ce am fi văzut acum o mie de ani.
‎S-a încălzit?
‎Nu va fi ușor să-l încălzești repede.
‎Trebuie să-l amesteci, ‎apoi să-l lași puțin.
‎Nu prea te pricepi.
‎Unde e sarea?
‎Și ceapa?
‎Dacă vrei să-ți faci o idee
‎despre ce mănâncă sarzii ‎pentru a trăi până la 100 de ani,
‎cel mai bine te uiți ‎în bucătăriile femeilor în vârstă.
‎Gătesc aceleași lucruri de generații.
‎Dar ceea ce m-a șocat ‎au fost pastele și pâinea.
‎Fiind din America, îmi vine să-mi zic:
‎„Carbohidrații sunt dușmanii, nu?”
‎Pâine, paste,
‎nu ai cum să nu spui ‎că sunt carbohidrați simpli.
‎Dar ideea e cum ‎se prepară acești carbohidrați simpli.
‎Să luăm pâinea cu maia.
‎Când faci pâine cu maia,
‎procesul e foarte diferit ‎de cel al pâinii albe obișnuite
‎fiindcă pâinea cu maia crește sub acțiunea ‎unei bacterii numite lactobacillus,
‎care scade încărcătura glicemică ‎a unei mese întregi.
‎Asta înseamnă că pâinea cu maia ‎reduce de fapt absorbția zahărului
‎și asta ar putea explica ‎de ce oamenii au rate mai mici de diabet
‎și, prin urmare, o longevitate mai mare.
‎Dar, mai ales aici, ‎vezi carbohidrați complecși,
‎cum ar fi cereale integrale, ‎legume și fasole.
‎Minestrone ‎e ‎de secole specifică dietei sarzilor.
‎Ce e ‎minestrone? ‎În esență, sunt fasole, uneori paste
‎și legumele disponibile,
‎orice se întâmplă să crească în grădină.
‎Toate ingredientele au ‎o mare varietate de fibre
‎și asta îți ține sub control inflamarea ‎și sistemul imunitar puternic.
‎E în regulă dacă…
‎Uite!
‎Ceva ce mănâncă în fiecare zi
‎și asta e majoritatea din aportul caloric,
‎supa asta vegetală superbă.
‎Deci, la fel ca în Okinawa, ‎cu cartoful dulce violet,
‎Sardinia are o dietă bogată ‎în carbohidrați.
‎Și asta m-a făcut să mă gândesc,
‎că poate carbohidrații nu sunt așa de răi, ‎dacă sunt preparați cum trebuie.
‎SARDINIA ‎CARBOHIDRAȚI BUNI
‎Câți centenari sunt în cimitirul ăsta?
‎Am numărat aproape 30 de centenari.
‎- Treizeci de centenari? ‎- Da, 30 de centenari.
‎Stai, ăsta-i 103?
‎Născut la 1880…
‎Exact.
‎- O sută trei. ‎- O sută trei.
‎Bătrâni de 103 ani îngropați ‎unul peste altul.
‎Ș Gianni nu e impresionat.
‎Uneori găsești morminte cu soțul și soția,
‎ambii centenari.
‎N-a trebuit să stau mult ‎în vreun cimitir sard ca să-mi dau seama
‎că trăiesc mult.
‎Dar, când am privit dincolo de suprafață, ‎am observat ceva interesant.
‎Statistic, femeile tind ‎să trăiască mai mult decât bărbații.
‎În America, ‎pentru fiecare bărbat centenar,
‎avem cinci femei centenare.
‎Dar aici, în Sardinia, ‎proporția era de unu la unu.
‎E cea mai mare concentrație ‎de bărbați centenari din lume.
‎Am avut două mătuși. ‎Una a murit la 103, alta la 102.
‎Voi câți ani aveți?
‎E bătrân!
‎Nu sunt încă atât de bătrân cum spune el.
‎Ce se întâmplă aici?
‎Ce fac bărbații aceștia?
‎Nu au fost fermieri sau meșteșugari.
‎Nu au avut baruri și restaurante.
‎Se pare că bărbații au fost ‎în mod tradițional păstori.
‎GINO LOCI ‎93 DE ANI
‎Mai întâi, am muls animalele în zori,
‎când a început să se lumineze.
‎Zidul nu era încă aici,
‎așa că trebuia să urmărim animalele ‎peste tot.
‎Care ar putea fi legătura
‎dintre păstorit și viața prelungită ‎a bărbaților de aici?
‎Își petrec timpul cu animalele. ‎Sunt pe dealuri, mergând.
‎Își fac siestele
‎și după-amiaza se întorc în sate,
‎unde beau un pahar de vin cu prietenii.
‎Deci bărbații din Sardinia lucrează,
‎dar nu par a fi stresați la muncă.
‎Stresul e un buton ‎pe care creierul îl apasă,
‎care acționează ca un mecanism ‎implicit de adaptare la cel mai rău caz.
‎În momentul în care suntem ‎extrem de stresați,
‎glucoza crește în sânge.
‎De asemenea, ‎cresc și markerii inflamatori.
‎Cunoaștem motivul evolutiv.
‎Deci, dacă fugi de un animal ‎și ai o rană deschisă,
‎starea de inflamare te protejează.
‎- Când suntem stresați? ‎- Da.
‎Pare un beneficiu.
‎E un beneficiu, dacă e pe termen scurt.
‎Problema e că, ‎de îndată ce ții apăsat butonul mult timp,
‎aceste efecte devin negative.
‎Stresul constant sau cronic
‎poate provoca boli cardiovasculare ‎și favorizează îmbolnăvirea.
‎Nu e vorba ‎că acești păstori nu au niciun stres.
‎Se pare că nu au prea mult stres cronic.
‎Într-un sondaj global al stresului,
‎americanii raportează contrariul.
‎Americanii depășesc media globală cu 20%.
‎Unul dintre modurile ‎în care stresul poate fi benefic e
‎dacă reușim să-l depășim
‎prin adaptare activă.
‎Astăzi, în lumea noastră urbană,
‎prin intermediul rețelelor de socializare ‎și al presei,
‎ne sunt transmise ‎toate problemele din întreaga lume.
‎Sunt probleme pe care nu le poți controla.
‎Dar poți controla cum îți tratezi capra ‎ca să te asiguri că turma e sănătoasă.
‎Și sentimentul acesta de adaptare activă
‎în care poți rezolva ‎problemele cu care te confrunți
‎e o parte importantă a sănătății mintale,
‎a longevității cognitive ‎și a rezistenței la stres.
‎În majoritatea lumii, suntem forțați ‎să ajungem în față, muncind din greu,
‎zi de zi.
‎În Sardinia, nu e vorba de ce fac,
‎ci cum o fac.
‎SARDINIA ‎STRES SUB CONTROL
‎Iată un alt indiciu. În mod normal, ‎când vezi mulți bătrâni,
‎vezi și multe azile de bătrâni.
‎Nu aici.
‎De fapt, n-am văzut niciun azil de bătrâni ‎în zona asta albastră.
‎Dacă unitățile geriatrice ‎nu îi îngrijesc pe bătrâni,
‎cine o face?
‎GIULIA PISANU ‎101 ANI
‎Nu mi-a plăcut niciodată ‎să merg la școală ca să scriu.
‎Acum nu-ți mai dă înapoi stiloul.
‎L-a consumat și pe acesta.
‎Deci tocmai ați împlinit 101 ani?
‎Când aveam 80 de ani,
‎o femeie m-a întrebat de pensie.
‎Toți din familia mea mureau ‎la optzeci de ani
‎și mi-am spus că n-are rost să cer pensie.
‎Și acum am ratat cei 21 de ani de pensie.
‎Dar ai câștigat în vârstă.
‎A fost mereu singură?
‎Da.
‎Ai fost mereu singură, mătușă Gio?
‎- Da. ‎- Adevărat, a fost mereu singură.
‎A rămas singură.
‎Ne ocupăm zilnic de ea.
‎O luăm la plimbare. Gătim pentru ea.
‎Chiar și când era mai tânără, ‎era mereu invitată la prânz, de nepoate.
‎Nu o lăsam singură duminica,
‎deși suntem ocupați cu copiii noștri.
‎Întotdeauna am considerat-o ‎ca pe o mamă pentru noi.
‎Nu are copii, dar a avut grijă de noi.
‎Odată, era grav bolnavă.
‎Am internat-o
‎și la spital,
‎era mereu întorsă spre zid
‎și nu vorbea cu nimeni.
‎Nu voia să vorbească deloc ‎și știam că o pierdem.
‎Așa că am început să venim pe rând
‎și am hrănit-o.
‎I-am ținut capul,
‎pentru că nu se putea ridica.
‎Ar fi murit ‎dacă ar fi abandonată în acel moment.
‎E foarte clar ‎că oamenii din zonele albastre
‎își țin în apropiere ‎membrii de familie în vârstă
‎ca să poată avea grijă mai bine de ei.
‎Cel mai ușor mod
‎de a scurta viața unui părinte e ‎să-l pui într-un azil.
‎Imediat ce ajung acolo, ‎pierd între doi și șase ani,
‎în funcție de anumite circumstanțe.
‎Un studiu a estimat că astăzi, ‎o persoană de 50 de ani din America
‎are cel puțin 53% șanse
‎să ajungă într-un azil în timpul vieții.
‎Dar în Sardinia nu există așa ceva.
‎Au făcut din comunitate o valoare de bază.
‎Și ca element constitutiv al comunității ‎a fost familia.
‎Deci sunt toți acasă, ‎nu doar că sunt îngrijiți mai bine,
‎dar sunt folosiți ‎pentru înțelepciunea lor.
‎Această concepție se reflectă cel bine
‎într-o poveste ‎despre satul abandonat Gairo Vechio.
‎E o poveste veche care spune că, odată,
‎când bătrânii deveneau o povară,
‎fiul cel mare îi ducea în vârful ‎unei stânci și îi împingea de acolo.
‎Dar un fiu a refuzat în secret.
‎Și-a ascuns tatăl de 70 de ani ‎și, în timp,
‎acel fiu a devenit incredibil de realizat.
‎Când oamenii l-au întrebat ‎care e secretul succesului lui
‎a dezvăluit că tatăl lui era încă în viață
‎și că succesul lui se datora ‎înțelepciunii căpătate de la tatăl său.
‎Morala acestei parabole e ‎că legătura noastră cu bătrânii
‎e o comoară de prețuit
‎și, în cele din urmă, ‎ei ne permit să excelăm în viață.
‎Vă place să stați aici ‎sau considerați asta treabă?
‎Vreți să știți ceva?
‎Când venim aici,
‎ne relaxăm.
‎Ne relaxăm
‎pentru că transmite seninătate.
‎Să ai grijă de Giulia e relaxant.
‎Când am început să investighez ‎zona albastră de aici,
‎am pus accentul pe pâinea cu maia ‎și pe ‎minestrone.
‎Dar ceea ce am ajuns să cred
‎că e un factor mult mai puternic ‎pentru o viață lungă
‎sunt aceste tradiții și reguli sociale.
‎Această venerație exagerată ‎pentru familie.
‎SARDINIA ‎ÎNGRIJIREA BĂTRÂNILOR
‎Sardinia și Okinawa sunt izolate.
‎Sunt în zone geografice îndepărtate,
‎fapt care a ținut la distanță ‎forțele corozive ale modernizării.
‎Asta face următorul pas ‎al călătoriei mele fascinant.
‎Când am început să mă interesez ‎de zonele albastre,
‎trebuia să aflu dacă un hotspot ‎de longevitate ar putea exista în State.
‎Am început la CDC și nu aveau prea multe.
‎Apoi am dat de datele despre speranța ‎de viață din fiecare district
‎și nici asta nu m-a ajutat.
‎Și abia când am primit un pont să mă uit ‎la un studiu despre adventiști...
‎despre adventiștii de ziua a șaptea. ‎Nu mai auzisem de ei.
‎Dar studiul a descoperit ‎că 96.000 de adventiști
‎nu doar că trăiesc mai mult,
‎ci pentru că întreba ‎despre obiceiuri și stil de viață,
‎poți să vezi și ce comportamente ‎sunt asociate cu viața mai lungă.
‎Adevăratul șoc a fost descoperit ‎într-o comunitate adventistă,
‎unde adepții sfidează ‎șansele de longevitate.
‎Nu e o locație exotică, la capătul lumii.
‎E o zonă albastră, ‎într-o suburbie americană.
‎Îmi amintesc ‎că am mers prima oară la Loma Linda.
‎Am zburat ‎la Aeroportul Internațional Los Angeles,
‎am închiriat o mașină,
‎am condus cam două ore pe Autostrada 10, ‎apoi pe San Bernardino,
‎șase benzi de circulație.
‎Apoi am ieșit spre Loma Linda,
‎primul lucru pe care-l văd e un Del Taco,
‎și mi-am zis: „Asta e o zonă albastră?”
‎LOMA LINDA ‎STATELE UNITE
‎Pare greu de crezut, ‎dar, potrivit studiului,
‎acești adventiști trăiesc mai mult ‎decât alți californieni,
‎cu 7,3 ani mai mult pentru bărbați ‎și cu 4,4 ani mai mult pentru femei.
‎Această comunitate americană tipică ‎e departe de a fi izolată.
‎Cum obține Loma Linda aceleași rezultate ‎ca alte zone albastre?
‎CENTRUL DRAYSON
‎Începem! Sus și jos!
‎Împinge, trage!
‎Sus și jos!
‎Expiră când ridici!
‎Pe cot.
‎În Statele Unite, cheltuim miliarde ‎pe abonamente la sală care nu-s folosite.
‎Suntem bine intenționați.
‎Pur și simplu nu putem ‎să ne menținem rutina de exerciții fizice
‎cât să conteze.
‎Dar, cumva, adventiștii ‎din Loma Linda reușesc să se țină
‎de rutina de activitate fizică ‎și de alte comportamente sănătoase.
‎Ce salvare!
‎Bine. Doi-cinci-unu.
‎Legenda spune ‎că ați adus ‎pickleball ‎la Loma Linda.
‎Jucam încă din 2016.
‎Nașa ‎pickleball-ului ‎din Loma Linda.
‎Presupun că așa arată ‎o zi obișnuită de vineri.
‎Știu că e un domn de 82 de ani. ‎Unul de 87 de ani a fost aici mai devreme.
‎Da.
‎Aveți 84 de ani. Câte ore jucați pe zi?
‎- Trei ore. ‎- Trei ore.
‎Da.
‎Sunteți doctor.
‎Credeți că ‎pickleball-ul ‎ar putea fi ‎secretul longevității?
‎Aș spune că face parte.
‎- Face parte? ‎- Dar rutina zilnică ajută.
‎E principala parte.
‎Vezi, longevitatea e sport și comunitate.
‎Dacă ești deprimat, nu vei trăi mult.
‎Deci asta e comunitatea. ‎Strigi acolo. Ești fericit acolo.
‎Ne sunăm de parcă suntem liceeni.
‎- Da. ‎- „Vino să te joci cu noi.”
‎Acești oameni, ‎chiar și când vin pentru prima dată,
‎se împrietenesc.
‎Când știi ‎că cineva are nevoie de tine și vrea
‎să fii în viața lui,
‎asta îți oferă longevitate.
‎Ceva pentru care să trăiești. Trebuie să…
‎Dacă nu-i pasă nimănui de tine, ‎cui îi pasă dacă vei trăi mâine sau nu?
‎E important să fie nevoie de tine.
‎Poți scădea șansele de a muri ‎în orice an cu aproape o treime
‎dacă rămâi activ, ‎dar majoritatea americanilor nu o fac.
‎Aici, în Loma Linda, ‎ceva pare să funcționeze.
‎Secretul nu era să încerci ‎să-ți disciplinezi mintea.
‎Ci să construiești comunitatea ‎în jurul activității.
‎Adventiștii de ziua a șaptea ‎sunt metodiști conservatori,
‎care se deosebesc de alți creștini
‎prin faptul ‎că evanghelizează cu sănătatea.
‎Acum 120 de ani, acest loc era ‎doar o grămadă de livezi de portocali
‎și, când au venit adventiștii, ‎au construit două lucruri,
‎o biserică și un spital.
‎Și amândouă, ‎în secolul următor, au prosperat.
‎Universitatea Loma Linda are unul ‎dintre cele mai bune spitale din America,
‎iar biserica adventistă s-a extins ‎pe tot globul.
‎Deci Loma Linda nu e izolată ‎din punct de vedere geografic
‎dar, după cum am văzut, ‎sunt puțin izolați cultural.
‎Ei rămân uniți în jurul acestei învățături ‎a sănătății
‎și nu e un mediu fizic,
‎ci un mediu religios și social.
‎Adventiștii au piloni de comportament, ‎care cred că duc la evlavie.
‎Unul dintre ele e să rămâi activ fizic ‎și se vede asta clar.
‎Altul e voluntariatul.
‎Spuneți-mi ce se întâmplă!
‎Asta e pepita.
‎- E o pepită bună. ‎- Centrul nervos.
‎Exact.
‎Aici adrenalina începe ‎să crească dimineața.
‎„Doamne, ajută-ne să fim picioarele Tale!”
‎Simțiți vreun beneficiu acum? ‎Pentru că faceți treaba asta?
‎Creează bucurie pură
‎și cu toții avem de ales în fiecare zi.
‎Vrem să fim latenți
‎sau să fim productivi?
‎Să ducem o viață productivă ‎și să servim omenirea sub toate aspectele.
‎Eu nu mă ocup doar de literatură.
‎Noi hrănim oamenii. ‎Da. Mergem să vizităm bolnavii.
‎Sunt atâtea de oferit!
‎Voluntariatul, un drum neconvențional ‎către sănătate,
‎dar știm că cei care se oferă voluntari ‎au memorii mai bune,
‎relații sociale mai bune.
‎Și niveluri mai ridicate de fericire.
‎Întotdeauna implică ‎o anumită activitate fizică,
‎are o anumită semnificație,
‎fiindcă te concentrezi pe altcineva, ‎în afară de tine.
‎E unul dintre aceste lucruri ‎subtil de puternice,
‎care e ignorat ‎când vine vorba de formula longevității.
‎Dar aici există un pilon ‎care se ridică deasupra celorlalți,
‎și, anume, insistența adventistă ‎pe nutriție.
‎Ellen White este una dintre fondatoarele ‎și liderii Bisericii Adventiste.
‎La mijlocul secolului al XIX-lea,
‎a susținut că a avut o viziune
‎despre importanța unui stil de viață bun,
‎nu doar pentru o viață sănătoasă aici, ‎ci pentru a avea mintea limpede
‎ca să ai o mai bună legătură cu Divinul.
‎A propus o dietă fără carne, ‎asemănătoare dietei vegetariene.
‎Nu era vorba ‎despre a scoate carnea din dietă.
‎Adică, era despre o dietă echilibrată,
‎care trebuia să includă fructe,
‎plante leguminoase,
‎cereale,
‎legume
‎și alune.
‎Care e rețeta pentru a rămâne ‎plină de viață la 84 de ani?
‎Cred că dieta.
‎- Dieta? ‎- E cea mai importantă.
‎Pentru că asta îți dă energie.
‎Asta îți hrănește creierul.
‎Sunteți vegetariană?
‎Nu de la început. Peștele a fost de bază.
‎Și carnea.
‎Aveam colesterolul ridicat ‎și nu voiam să iau medicamente.
‎Așa că, încet-încet, ‎ne-am convertit la vegetarianism.
‎Ce ați observat?
‎O rezistență îmbunătățită.
‎Valorile ale colesterolului mai bune,
‎și de aceea m-a convins ‎acest mod de a mânca.
‎Estimările sugerează
‎că aproximativ 35% dintre adventiști ‎sunt fie vegani, fie vegetarieni.
‎În cercetările mele,
‎am descoperit că dieta adventistă ‎consistă din fructe și plante,
‎și doar 5% din calorii
‎provin din carne, păsări și pește.
‎Dar pentru un american obișnuit, ‎procentul acesta e triplu.
‎În Loma Linda,
‎mâncarea pe bază de plante ‎e atât de importantă religiei lor,
‎încât au creat o companie vegetariană ‎în 1905.
‎Și, chiar și azi, ‎când intru la supermarketul din Loma Linda
‎alimentele sunt predominant ‎pe bază de plante.
‎Cutii uriașe de nuci și semințe,
‎un raion uriaș de legume și plante.
‎Și există și un raion cu carne procesată,
‎dar e o experiență diferită ‎față de o alimentară obișnuită.
‎Cred că în mare parte din istorie,
‎consumul de carne a fost asociat ‎cu o sănătate mai bună.
‎Carnea ca atare ‎e un factor de risc pentru unele boli.
‎Obezitate, boli cardiovasculare,
‎unele tipuri de cancer, diabet.
‎În plus, în ultimii 20 de ani,
‎studiile au arătat ‎că sunt componente în alimentele vegetale,
‎care nu se află în dieta carnivoră
‎și care sunt necesare ‎pentru o sănătate și viață lungi.
‎Am descoperit că consumul de fructe ‎reduce adesea riscul de cancer pulmonar.
‎Știm că cei care mănâncă regulat nuci
‎trăiesc mai mult cu trei ani.
‎Doamne!
‎Reduc riscul bolilor cardiovasculare.
‎Consumul de fasole ‎reduce adesea riscul de cancer de colon.
‎Deci nu doar absența cărnii e benefică.
‎E prezența regulată în dietă
‎a cerealelor integrale, a leguminoaselor,
‎a fructelor, legumelor și nucilor.
‎Adesea primim un mesaj negativ ‎despre mâncare,
‎dar studiile scot la iveală
‎că nu doar faptul ‎că eviți produsele de origine animală,
‎dar adăugând fructe, legume ‎nuci și fasole în dietă,
‎te ajută să slăbești, ‎îți îmbunătățește funcția imunitară.
‎- 'Neața! ‎- Bună! Ce faceți?
‎Bine.
‎Ideea e că sunt capabili să-și transmită ‎mesajele despre sănătate
‎într-un mod pozitiv, în loc să arate ‎cu degetul spunând: „Nu poți face asta!”
‎Adventiștii care consumă o dietă ‎pe bază de plante trăiesc cel mai mult
‎și cântăresc cu 9 kg mai puțin ‎decât omologii lor carnivori.
‎Deci, studiul adventist, ‎ne oferă un punct de acțiune foarte clar.
‎Mănâncă o dietă pe bază de plante.
‎Și e accesibilă tuturor.
‎LOMA LINDA ‎DIETA PE BAZĂ DE PLANTE
‎ERNEST ZANE ‎95 DE ANI
‎- Pe aici! ‎- Bine.
‎Și îți voi arăta ‎unde am fost în viața noastră.
‎- Strămoșii dv. erau din China? ‎- Da.
‎Am înțeles? De unde din China?
‎Canton.
‎Deci, din sud?
‎Da.
‎Când vă uitați la fotografii, ‎care are cea mai mare însemnătate?
‎Cea cu fiica mea.
‎De ce e cea cu fiica cea mai importantă?
‎E singura pe care o am.
‎Îmi spuneați că ați trăit deja ‎cu 30 de ani mai mult
‎decât tatăl dv.
‎Corect.
‎Și sunteți adventist, ‎dar tatăl nu era adventist?
‎Nu știa nimic despre sănătate.
‎A băut, a fumat.
‎Dacă aș fi călcat pe urmele tatălui meu, ‎nu aș mai fi fost acum.
‎Vreau să testez o teorie.
‎Americanii sunt obsedați ‎de o soluție rapidă pentru sănătate.
‎O dietă, un supliment alimentar.
‎Dar am observat
‎că, dacă nu faci lucrurile corecte,
‎evitând lucrurile greșite,
‎și nu vorbesc doar de câteva luni, ‎ci de ani, decenii sau o viață,
‎când te uiți la adventiști și la sabat,
‎în fiecare săptămână, ‎întăriți aceste obiceiuri.
‎Deci, puteți descrie pe scurt,
‎de vineri seara, ‎când începe sabatul, până sâmbătă?
‎Cum se desfășoară? Ce faceți?
‎Nu facem cumpărături. ‎Nu facem sport, de exemplu.
‎- Ce faceți vineri-seară? ‎- Eu mă duc la cor.
‎Stilul de viață american e plin de stres.
‎E îngrijorare. E grabă.
‎Trecem de la un lucru la altul. ‎Programele noastre sunt pline.
‎Adventiștii au acest refugiu în timp
‎de 24 de ore între apusul soarelui ‎de vineri și apusul soarelui de sâmbătă,
‎în care se opresc.
‎Ca predicator adventist,
‎spuneți-mi ce anume la Sabatul Adventist
‎îi ajută pe oameni să trăiască mai mult.
‎Scrie că în ziua a șaptea, ‎Dumnezeu s-a odihnit.
‎Ascultând instrucțiunile ‎pe care le-a dat acolo,
‎mă pot odihni în El.
‎Iar odihna asta ‎nu e doar că stau culcat, să dorm.
‎Dar acea odihnă, mulțumire,
‎contează.
‎În general vă faceți griji ‎sau sunteți împăcat?
‎Aș zice că, în general, sunt împăcat.
‎Îngrijorarea nu te ajută.
‎Îți știrbește din putere.
‎Sănătatea ta emoțională nu e bună ‎când îți faci griji.
‎Ce să mănânc? ‎Ce să beau? Cu ce să mă îmbrac?
‎Asta fac ceilalți.
‎BIROUL BISERICII
‎Văd o tendință clară care apare
‎în zonele albastre mânate de credință.
‎Adventiștii sunt, evident, ‎foarte religioși, foarte devotați.
‎În Sardinia, ‎am văzut catolici foarte stricți,
‎iar în Okinawa,
‎am văzut venerația strămoșilor.
‎Și când se roagă strămoșilor, ce cere?
‎Le cer să ne protejeze. Cer protecție.
‎Să aibă grijă de noi.
‎Pentru asta mă rog. Să ne țină în putere.
‎Pentru nepoții mei.
‎Să fie în siguranță.
‎O analiză arată că celor care frecventează ‎slujbe spirituale de câteva ori săptămânal
‎li se pot adăuga încă șapte ani ‎la speranța de viață.
‎Nu contează ce religie ești.
‎Contează că faci parte și ești implicat ‎dintr-o comunitate bazată pe credință.
‎Iar asta e ceva la îndemâna tuturor.
‎LOMA LINDA ‎CREDINȚA
‎Tatăl și Dumnezeul nostru, ‎Tu ești sus și privești în jos.
‎Te uiți la creația Ta,
‎la fiii și fiicele Tale.
‎Îți mulțumim pentru această adunare,
‎pentru tineri și cei ne-tineri.
‎Și îți mulțumim pentru slujba ‎pe care o oferim azi aici
‎și pe care am oferit-o.
‎Îți mulțumim.
‎Pentru acești adventiști, ‎cred că asta îi ține în priză.
‎Îți amintește să te conectezi social.
‎Îți amintește care e scopul tău.
‎Îți amintește să mănânci ‎o dietă pe bază de plante,
‎pentru că problema ‎cu intervențiile în sănătate e
‎că nu durează prea mult.
‎Dar știm și că comportamentele sănătoase ‎sunt molipsitoare.
‎Unele studii arată că, dacă trei ‎dintre prieteni tăi buni sunt obezi,
‎există șanse mai mari ca și tu să fii.
‎Fumatul și singurătatea ‎pot fi molipsitoare.
‎Deci cea mai utilă lecție ‎e să ajungi în tribul potrivit.
‎Să te înconjori ‎de oameni a căror idee de recreere
‎e grădinăritul sau mersul pe jos
‎are un impact măsurabil ‎asupra obiceiurilor tale.
‎Și nu e o idee rea
‎să ai un vegetarian sau un vegan ‎în rețeaua de socializare,
‎fiindcă te pot învăța să consumi mâncare ‎pe bază de plante.
‎Nu știu dacă o să te ajute ‎să ajungi în rai.
‎Dar știu că funcționează ‎pentru a ține oamenii pe calea cea dreaptă
‎când e vorba de obiceiuri ‎și comportamente sănătoase
‎și asta e puterea lor.
‎Am găsit exemple incredibile ‎de longevitate în Sardinia,
‎în Okinawa și Loma Linda.
‎În fiecare loc unde am mers, ‎am învățat ceva nou.
‎Dar am vrut să găsesc ‎mai multe hotspot-uri de longevitate.
‎Și am auzit de un ‎loc chiar lângă coasta Turciei,
‎de fapt, în Grecia.
‎Nu e deloc surprinzător ‎că oamenii pot trăi aici mult timp.
‎Dar există 227 de insule locuite în Grecia
‎și doar una dintre ele e ‎mai presus de toate celelalte
‎când vine vorba de longevitate.
‎Ce se întâmplă aici?
‎Serialul e creat în scopuri informative,
‎nu ca să ofere sfaturi medicale ‎sau de sănătate.
‎Consultați-vă întotdeauna medicul ‎când vine vorba de sănătatea personală
‎sau înainte de a schimba dieta, ‎exercițiile fizice sau stilul de viață.
‎Subtitrarea: Andra Foca