Eleni, du berättade om degen här.
Det är väl ingen vanlig gammal deg?
Jag har lite surdeg.
Inuti finns en paj.
Lök, purjolök, rå lök,
och örter, mycket örter.
Herregud.
Det är ingen överraskning
att folk lever länge på vissa platser i Grekland.
Grekland är trots allt ett av medelhavskostens hem.
Alla vet att medelhavskost är hälsosamt,
med grönsaker och olivolja istället för smör
och sparsamt med kött.
Vi vet att det ger en friskare befolkning.
Men det finns en speciell ö
som sticker ut när det gäller livslängd,
och det är Ikaria.
Här lever populationen sju år längre än amerikaner
med hälften så många fall av hjärt-kärlsjukdomar.
Och det som var intressant var
att när jag träffade personer över 60, 70 eller 100,
så var ingen av dem dement.
Jag behövde ta reda på hur ön skiljer sig från alla andra.
GREKLAND IKARIA
LIVET TILL 100 DE BLÅ ZONERNAS HEMLIGHETER
IKARIA GREKLAND
När jag hittar en plats där folk lever länge
vill jag förstå hur den skiljer ut sig.
Ett bra ställe att titta på
är historia och geografi.
Ikaria har en väldigt unik kultur
eftersom ön saknade naturliga hamnar.
På medeltiden
var Ikaria nästan helt isolerad från resten av den antika världen.
Ikarier kunde inte lita på att en båt anlände med förnödenheter,
så de var tvungna att lista ut
hur man kunde bruka den här tuffa, steniga jorden.
Och det drev på en motståndskraft som man inte såg på andra ställen.
De tvingades utveckla en förmåga att leva av marken,
en förmåga att identifiera växter och utnyttja bin
och samarbeta i svåra situationer.
Och det är faktiskt genom de svårigheterna
som de utvecklas
till en av de hälsosammaste populationerna.
Tack för mandlarna. Okej, vi har några frågor till dig.
Han vill ställa några frågor.
När det gäller hur livet var,
hörde vi att före 1980
så var Ikaria helt självförsörjande.
Vad minns hon från den tiden?
Nu kan man hitta allt man vill ha i affärerna.
Men då
hade vi bara mjöl för att vi odlade det själva.
Vi var tvungna att mala vårt eget vete.
Vet du vad vårt kaffe bestod av då?
Det var korn och kikärter
som vi rostade och bryggde.
Men… Så de köpte ingenting?
Ikarierna fick lära sig att överleva på egen hand.
Det som framträder är ett helt annat slags grekiskt sätt att leva.
De fick lära sig att identifiera växter
att använda i mat, grönsaker,
örter, kryddor, mediciner.
Så ikarierna utvecklade en vana
att dricka lokala örtteer.
Vad för slags örtte dricker du?
Salvia, rosmarin, malva.
Vad är det bästa teet att dricka dagligen?
Vin.
Druv-te!
Jag gillar hur du tänker.
Att dricka örtte, särskilt när man gör det i årtionden,
har många hälsofördelar,
och en av dem kan vara lägre frekvens av demens.
De är antiinflammatoriska, de innehåller antioxidanter,
och innehåller ofta diuretika, som sänker blodtrycket.
Örtte är något som finns kvar idag
och har en stark koppling till den extraordinära livslängden på ön.
IKARIA ÖRTTE
VASO PARIKOS ÅLDER: 88
Honung?
Ja, lite.
Är det lokalproducerad honung?
Den är från Ikaria.
Perfekt.
Det är lätt att ha i matsked efter matsked med socker i teet.
I USA använder man
socker eller majssirap med hög fruktoshalt.
Men i Ikaria har man i årtusenden
använt honung.
Det finns flera intressanta dimensioner i honungen.
Biodlarna flyttar faktiskt sina bikupor
när säsongen fortskrider.
I början kan den stå vid vildblommorna nära kusten,
men så småningom hamnar de i tallskogarna nära toppen.
Så bina samlar nektar från olika typer av växter.
Nektarn innehåller andra mikronäringsämnen eller andra bioaktiva föreningar.
Vi vet att honung hämmar cancer.
Ikarisk honung verkar bidra till livslängden.
Hur ser honungen ut jämfört med honung i en mataffär,
och är den hälsosammare?
Problemet med lite köpt honung är att honungen har kokats.
Då förstörs pollenkornen
och det blir socker.
Man kokar inte honungen eller värmer den,
även om man använder den i te som sötningsmedel.
Låt teet stå tills du kan dricka det.
Eftersom honungen i Ikaria inte är pastöriserad,
den kokas inte,
så näringsämnen och bioaktiva föreningar förstörs inte.
Det betyder att ikarisk honung går från biet till ditt te,
och det verkar ha en extra fördel.
GIORGOS STENOS SENIOR ÅLDER: 90
GIORGOS STENOS ÅLDER: 33
När jag tänker på vilket sötningsmedel jag ska välja
så blir det rå honung.
Helst en honung som den vi ser i Ikaria.
IKARIA RÅ HONUNG
Det här besöket i Ikaria
fick jag en stor uppenbarelse kring kärlek.
Taki,
jag tog med salladslök till salladen.
Du slipade väl salladskniven?
För dig.
Jag slipade den för att skära salladen fint.
När är en make eller maka dör i ett långvarigt förhållande,
ökar risken att man dör inom tre månader
med ungefär två tredjedelar.
Men här har vi det omvända med Aleka och Panagiotis.
De här två fann sann kärlek sent i livet.
När min första fru dog tappade jag aptiten att leva.
Jag pratade inte. Jag skrattade inte. Jag åt inte.
Jag bröt ihop,
och hon tog mig tillbaka.
Jag måste ha varit 73.
Jag satt på en bänk i kyrkan med min bästa vän.
Jag tittade på kvinnorna som kom in.
Mer än 40 kvinnor hade kommit in.
En elektrisk stöt gick igenom mig när hon kom in.
Jag minns inte vem som ringde vem,
men vi träffades vid Pezisjön.
Han hade förberett en måltid åt mig.
En picknick.
Och han spelade ett band och sjöng: "Jag älskar dig för att du är vacker."
När jag tittade på honom kittlade nåt i min själ!
Jag gifte mig vid 16 års ålder och levde ett dystert liv,
men du har gjort mig komplett och jag har glömt det förflutna.
Det känns som om jag har levt alla mina år med dig.
Kraften av lyckliga, engagerade partnerskap kan verka uppenbar,
men vi ska inte underskatta att det
kan leda till ett längre, mer meningsfullt liv.
Människor i de blå zonerna prioriterar sina partners,
vårdar sina relationer och investerar i dem.
IKARIA RELATIONER
Jag tror att vinet har spelat en överraskande stor roll
i Ikarias livslängdskultur genom historien.
Enligt grekisk myt föddes vinets gud här.
De har använt samma druvor i århundraden,
och inte bara det, utan även samma gamla process.
Herregud!
Det smakar som Ikaria en vårdag.
-Ja, det är ett gott vin. -Inte för sött. Det är fantastiskt.
Ikarierna har en vinframställningsmetod.
Under det här finns en amfora.
-Det är ett stort lerkärl, eller hur? -Ja.
Temperaturen på toppen beror på solljuset.
Men fem centimeter under är det fuktigt och svalt.
Vi plockar druvorna för hand.
Det finns inga maskiner.
Det är en lång process, men ger god kvalitet.
-Bara de goda druvorna kommer in här. -Precis.
Och istället för på ekfat så lagras det
som folk lagrade vin före Kristi tid.
-Ja. -Det är fantastiskt.
Vi är alla medvetna om kontroversen kring vin och alkohol.
Men när man tittar på vinet i Ikaria
så är det nåt annat som händer här.
Vinet är naturligt. Det finns inga kemikalier i det.
Vi vet att när man dricker ikariskt vin till en måltid
ökar man upptaget av antioxidanterna.
Du sa att mineraler som kommer ur…
-Kalium. -Kalium.
Fosfor, bor, järn.
Allt, som mikroklimatet,
kvaliteten på druvan, på ön, ger dessa unika egenskaper
som gjorde att de kunde kalla det medicinskt vin.
Det här är nästan som att dricka ett kosttillskott.
Ja.
För vår hälsa!
Folk i Ikaria har druckit samma vin i över 100 generationer,
och de lever längst.
Det sambandet är starkt nog
för att jag ska njuta av ett glas vin i slutet av kvällen.
IKARIA VIN
En av ljuspunkterna i Ikaria var unga personer
och att de inte bara bevarar traditionerna,
utan också firar dem.
Jag tycker det blir som mest levande vid "panegyris",
dessa fantastiska festkvällar
där folk från 14 till 94 träffas
för att umgås och ha kul.
De dansar hela natten.
Det kan se ut som om de bara är på en fest.
Men en timmes löpning och en timmes dansande
bränner ungefär lika många kalorier.
Men en timmes dans är kul.
Vi tenderar att koppla träning till lidande.
"Vill man vara fin, får man lida pin."
Men i Ikaria lär vi oss att fysisk aktivitet kan vara kul.
De skrattar hela tiden.
Skratt är bra för artärerna. Det är bra mot hjärtsjukdomar.
Lyckan är påtaglig.
Blå zoner lär oss att det kan vara kul att leva länge.
Det behöver inte vara en syssla.
Och samhället, gemenskapen
är receptet för ett långt liv.
IKARIA DANS OCH SKRATT
Det är ingen överraskning att de lever otroligt länge här.
Men efter att ha omgivits av Ikarias skönhet och kultur
var det inte förrän jag reste tillbaka till Amerika som jag hittade
de mest fantastiska hundraåringarna på planeten.
Jag minns första gången jag kom till Nicoya.
Jag träffade min lokala guide, Jorge Vindas.
Välkommen till Nicoya.
Han presenterade mig
för en av de första hundraåringarna jag skulle träffa i Costa Rica,
en kvinna vid namn Ponchita.
Daniel.
Hon var 105 år gammal och hon var helt fantastisk.
Om det fanns en person som förkroppsligade blå zonerna
och vad de erbjuder oss andra,
var det Ponchita.
Ser du? Det är en bra machete.
Nicoya är en avlägsen region i norra Costa Rica,
isolerad från resten av landet,
en 13 mil lång halvö,
strax söder om gränsen till Nicaragua.
I den här blå zonen fann jag att andelen hundraåringar
är nästan tre och en halv gånger det globala genomsnittet.
Och otroligt nog, från vad jag såg,
lever många utan medicinering eller handikapp.
I större delen av världen är data tydliga.
Du måste vara rik för att ha råd att vara frisk.
När inkomsterna stiger ökar livslängden.
Men inkomster i Costa Rica
är bara en sjättedel av vad de är i USA,
men ändå överstiger de vår genomsnittliga livslängd.
Faktum är att den här blå zonen
är bland de fattigaste regionerna i landet.
De som bor i Nicaragua, bara tre mil norrut,
lever inte ovanligt länge,
eller folk i söder som bor i Panama.
Men det här verkar vara en perfekt plats.
Folk i Nicoya, i Costa Rica,
blir bland de äldsta i världen. Varför är det så?
Har du träffat nån som, när du får veta personens ålder,
inte ser så gammal ut?
Låt mig berätta om en kille som heter Ramiro.
Min kollega Jorge besökte en ranch i Costa Rica
för att träffa en hundraåring.
Istället mötte han en cowboy med slät hud och perfekta tänder,
och han hoppade upp på en häst och kastade lasso och red.
Efter ett tag frågade han Ramiro:
"Jag skulle träffa en hundraåring,"
och Ramiro sa: "Det är jag."
Jorge sa: "Får jag se din legitimation?"
Och på hans nationella legitimation
stod det att han var född augusti 1921, 100 år gammal.
Jorge trodde ändå inte på det.
Han reste till huvudstaden några veckor senare,
tittade i nationella register,
och bland sekventiellt listade ID:n
hittade han Ramiro, 100 år gammal.
Han ser ut att vara 70 år.
Han är den mest vitala 100-åring jag har träffat
på alla kontinenter de senaste 20 åren.
Forskaren David Rehkopf från Stanford
mätte biologisk ålder hos costaricaner i Nicoya.
Det var ett av de mest fascinerande fynden
i vårt telomerarbete.
Och det var att folket i Nicoya…
Och han fann att i den här delen av Costa Rica
har folket en biologisk ålder som är ungefär tio år yngre
än deras kronologiska ålder antyder.
Vad händer här som förklarar den låga biologiska åldern?
Hallå!
Dan Buettner.
Trevligt att träffas.
Sätt dig, vän.
Har du jobbat idag?
En del.
-Gjorde du? -Ja.
När gick du upp?
Klockan fyra.
-Klockan fyra? -Ja.
Klockan är tio. Du har redan jobbat i nästan sex timmar.
Varför jobbar du så mycket?
Du behöver inte jobba så hårt.
De säger det, men jag kan inte.
För det är mitt liv.
Costaricaner har ett tydligt syfte som de kallar plan de vida.
De vet vart de är på väg i livet, varför de vaknar på morgonen.
Det är det som driver dem genom svårigheter,
får dem att fortsätta jobba.
För mig var det här ett aha-ögonblick.
Det liknar den ikigai vi såg i Okinawa.
Nu har vi sett samma idé i två olika blå zoner,
och det säger mig att det är viktigt.
Ja!
Man ser hur de lever
och man ser att de gör allting för hand.
De har inte mekaniska bekvämligheter för att göra hushållsarbete.
De använder en machete för att klippa gräset.
Och aktiviteterna kring att hålla huset rent,
samla och laga mat,
innebär omedveten rörelse, som i slutet av dagen
är mer fysisk aktivitet än "träning".
Du ser en kvinna som gör tortillas. Majs måste malas med veven.
De får armar som Karl-Alfred
när de kämpar för rätt konsistens.
Det är ett träningspass. Det är enkelt, för de är så vana vid det.
De insåg inte ens att de brände kalorier.
Under merparten av vår historia har vi jobbat hårt hela tiden,
så det är naturligt att vi skapar bekvämligheter och mekanisk hjälp
som kan göra mycket av arbetet.
Men nu har vi byggt bort fysisk aktivitet ur vårt liv.
Costaricaner hugger fortfarande ved,
och de maler fortfarande majs för hand och odlar sin egen mat.
Då undrar man om de får mer motion
genom att göra vardagssysslor än vi får på gymmet.
De här sakerna kan verka små, men de ökar med tiden.
De kan inte bara bränna mer kalorier än att gå till gymmet,
utan de kan också göra din ämnesomsättning högre.
Kom igen!
Det här är farligt.
Ja.
Ser du inte det?
Använder du en yxa vid 86?
Jag började med yxan när jag var 14.
Vad gör du mer för arbete?
Jag skär med en machete, och lagar staket.
Hur många timmar jobbar du dagligen?
Jag jobbar från klockan 06:00 till 10:00.
Nu när jag är äldre
behöver jag vila.
Man tänker på hur amerikanerna jobbar, vi jobbar 40, 50 timmar i veckan.
I Nicoya jobbar de också väldigt hårt,
men det brukar vara under kortare tid.
Så jobba hårt, vanligtvis på morgonen,
och sen tar de eftermiddagen ledigt.
Har du pengar på banken?
-Nej. -Har du inga pengar?
-Har du ingen säkerhet? -Nej, señor.
Du måste lita på din egen…
Det stämmer.
Vad händer om du blir sjuk?
När jag har pengar,
går jag ut och roar mig.
För ett långt liv!
Det stämmer!
Jag klagar inte.
Jag är fattig och ful.
men jag har haft så mycket kul som man borde ha.
Sa du fattig och ful?
Du är inte ful. Du är macho.
Hur kan jag förklara?
Det måste vara tack vare Herren,
för i min ålder, jag är redan 86 år,
men jag klarar mig själv, jag gör mitt jobb…
Om han ger mig fler år, låt dem alltid vara så här.
Jag ber honom när jag lägger mig och när jag vaknar:
"Ge mig styrka."
Jag kunde inte mäta deras fritid,
men i Nicoya, precis som alla blå zoner,
jobbade folk aldrig extra timmar
när de kunde umgås med sin familj,
eller ta en siesta eller umgås med sina vänner.
Så de saktar ner
för att få tid för sånt som verkligen betyder nåt för dem.
God morgon.
José Benerando, jag är här för årets besök.
-Hur mår du? -Bra.
Det här landet spenderar
ungefär en femtondel av det vi gör på vård.
Ändå kom de på ett genialt tillvägagångssätt
som hjälper folk att undvika sjukdomar innan de är ett stort problem,
något som vi har missat i de flesta andra länderna i världen.
Costa Rica har en längre förväntad livslängd än USA,
mycket lägre frekvens av döda i medelåldern.
De uppnår det trots att de spenderar en tiondel per capita
jämfört med USA. Hur uppnår ni det?
Förstärka vattentillgången.
Det går framåt med starka näringsprogram,
och se till att, särskilt barn,
får de proteiner de behöver för att utveckla hjärnan
under de första 12, 24 månaderna i livet.
Det skapar en enorm mängd ny infrastruktur
i det vi har kallat los puestos de salud,
små kliniker.
De börjar finnas överallt
med tanken på att föra hälsa till samhällen
och till där folk bor.
Sedan mitten av 90-talet har alla män, kvinnor och barn i Costa Rica
har haft rätt till ett besök
av en hälsoambassadör.
Varje lag tjänar cirka 4 000 personer
och de går dörr till dörr under året.
De vet deras namn. De får nästan alltid komma in.
De sätter sig med 80, 90, 100-åringar och frågar: "Hur mår du?"
Klär nån dig? Hjälper de dig med dina kläder?
Jag satte på dem själv och allt.
Jag tog på mig kläder och underkläder. Jag tvättar mig.
Jag gör allt själv.
Vilket datum är det idag?
Idag är den åttonde, eller hur?
Vilken månad, mr José Benerando? Åttonde i vilken månad?
Mars?
Vilket år?
Jag är inte säker på året,
men jag vet att det är 8 mars.
Socialpolitik i Costa Rica har blivit kultur.
Det har blivit en livsstil.
Det har blivit något vi är stolta över.
I USA hoppas vi på hälsa,
men vi uppmuntrar till sjukdom.
Alla pengar ligger i att vänta på att du blir sjuk
och sen få betalt för att göra dig frisk.
Det är otroligt dyrt och ineffektivt,
men här är ett land som spenderar en bråkdel av det vi gör på sjukvård,
och de får ändå bättre resultat.
Hur kan ett så fattigt land
erbjuda ett så effektivt sjukvårdssystem?
Det här kan bidra till livslängden i Nicoya.
Jag började göra rosquillos som barn.
Jag gick hem till en granne och hjälpte henne att göra rosquillos.
Hur gammal var du då?
Ungefär tio, kanske.
Hur gammal är den här slipstenen?
Det kan jag inte berätta
för min mor brukade mala på stenen.
Wow.
Ja, min mamma brukade mala med den och sen gav hon den till mig.
-Ja. -Hon hade malt mycket.
-Den är mer än 100 år. -Ja.
Allt hon lärde sig att göra, lärde hon mig.
ZAYDA BUSTOS ÅLDER: 74
…så jag gör allt så.
Och jag har fört det vidare till min dotter.
DORA BUSTOS ÅLDER: 102
Utan tvekan är en av anledningarna till att människor i Nicoya lever så länge
att de äter en kost
med bönor, squash och majs.
"De tre systrarna" är Mesoamerikas trio
som har konsumerats av människor i den regionen i minst 6 000 år.
Majs, som ofta tillagas i form av tortillas,
är en traditionell bas i dieten.
Kärnorna är en bra källa till komplexa kolhydrater,
rika på vitaminer, mineraler och fibrer.
Deras traditionella bearbetning av majs ökar näringsvärdet,
och börjar med träaska som kvinnor tillför när de blötlägger majsen.
Detta bryter ner cellväggarna i kärnorna
och frigör niacin, vilket kontrollerar kolesterolet.
Svarta bönor innehåller
samma pigmentbaserade antioxidanter som finns i blåbär.
De är rika på fiber, vilket rengör tjocktarmen.
Squash är en bra källa till vitaminerna A, B och C
och rik på mineraler som kalium och magnesium.
Vi vet från adventisterna att vegetarisk kost är bra för oss,
men många amerikaner oroar sig då över
att de inte får tillräckligt med protein.
Rikare länder har fastnat i tanken
att vi behöver protein från kött och mejeriprodukter för att bygga muskler.
Hur kan då nicoyanerna hugga itu stockar
och valla boskap varje dag i livet?
Den riktiga magin kommer från att para ihop bönor, squash och majs.
Våra kroppar behöver nio aminosyror,
byggstenarna i protein, för att göra muskler,
och djurprodukter som kött, fisk och ägg ger alla nio.
Men de innehåller också kolesterol och mättat fett.
Kosten baserad på de tre systrarna
ger alla aminosyrorna utan kolesterol och mättat fett.
Så de spenderar en bråkdel av vad vi gör på kött och mejeri,
och får allt protein de behöver.
Det bevisar
att man inte måste vara rik för att äta hälsosamt.
NICOYA DE TRE SYSTRARNA
Nu äter vi, Isaac.
Om du skulle berätta för Isaac
hur man blir 100 år gammal,
vilka råd skulle du ge honom?
Jag hoppas att han äter det jag äter.
Tror du att din son
kommer att äta samma kost som din farfar?
Nej, för att allt är annorlunda nu.
Massor av bearbetade livsmedel.
Med bönor och ris har han nått 100 år.
Vore inte det bättre?
Jo. Men barn är inte intresserade av ris och bönor.
De gillar saker som flingor
som inte är lika näringsrika som ris och bönor.
Vill du ha lite, morfar?
Vill du ha?
Om du vill.
En.
Bara för att smaka. Tack.
Han vill inte ha ris och bönor eller ägg. Han vill ha kakor.
Det krossar mitt hjärta att se hur Nicoya förändras.
Det första man ser inne i stan är snabbmatsrestauranger.
Försäljarna säljer chips,
läsk och godis.
Det ersätter detta geniala sätt att leva,
en kost som har producerat de längst levande människorna,
och nu går det precis som i moderna samhällen överallt.
Den här blå zonen har krympt till en femtedel av sin storlek,
och enligt vissa uppskattningar kan den vara borta inom en generation.
Och i Okinawa är det ännu värre.
När jag reste dit 1999 var området känt för att producera
de längsta levande, friskaste människorna i vår historia.
Men idag har livslängdsfenomenen nästan försvunnit.
Faktum är att Okinawa nu har den högsta andelen fetma
av alla områden i Japan.
Den goda nyheten är att vi har tagit till vara på visdomen.
Vi har skissen för att återskapa ökad livslängd.
Och jag blev besatt av den tanken.
Jag började fundera på
om jag kunde skapa en ny blå zon?
Serien är designad för att underhålla och informera,
inte att ge råd gällande sjukvård eller hälsa.
Rådfråga alltid läkare när det gäller din personliga hälsa
eller innan du ändrar din kost, motion eller livsstil.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth