Chci vám povědět o jednom člověku,
který změnil můj způsob uvažování o modrých zónách,
o muži jménem Stamatis Moraitis, který žil na Ikarii v Řecku.
To je on.
Mladý Stamatis opustil Ikarii a přestěhoval se do Spojených států,
toužil po lepším životě.
Byl pracovitý Řek, našel si práci jako malíř a rychle začal vydělávat.
Vydělal dost na to, aby si koupil Chevrolet,
vzal si Američanku řeckého původu
a koupil si dům na předměstí.
Měl pár dětí, hezký americký život.
Ale v 66 letech se mu začalo špatně dýchat.
Byl u tří doktorů, všichni mu dali stejnou diagnózu.
„Rakovina plic v konečném stadiu. Zbývá vám šest měsíců.“
A tak si řekl: „Buď mě můžou pohřbít tady v Americe,
nebo mě pohřbí na Ikarii, v zemi mých předků.“
Tak se se ženou přestěhoval na Ikarii, vlastně aby tam zemřel.
Ale v příštích šesti měsících dýchá místní vzduch,
pije ikarijské víno,
znovu se shledá s přáteli.
A za domem založí vinici.
V duchu si říká,
že už nebude naživu, aby ty hrozny viděl,
ale jeho žena ano,
bude na něho myslet, až ty hrozny bude sklízet.
Uběhne několik měsíců,
pak rok,
a pak další roky.
Těší mě, Dan Buettner. Jak se daří?
Děkuji.
Čekal jsem, že budete vypadat staře.
Já jsem starý.
Ale vůbec tak nevypadáte.
Když jsem ho o 35 let později ve 102 letech poznal já,
nejen že byl ještě naživu, ale sklízel své hrozny.
Jako novinář jsem chtěl znát jeho tajemství.
On jen pokrčil rameny a řekl: „Nevím!
Asi jsem zapomněl zemřít.“
Stamatis nezačal víc cvičit. Nezačal brát nové léky.
Vlastně vědomě nedělal nic pro to, aby byl zdravější.
Změnil jen prostředí.
Pokud žijete v Americe a máte nadváhu a nezdravý životní styl,
věřím, že to není vaše vina.
Většinu fyzických činností jsme si mechanickými stroji vytlačili ze života.
Neujdete ani pár kroků,
aniž byste narazili na sušenky, hranolky nebo limonády.
Jsme geneticky nastavení, abychom měli chuť na tuk, sůl a cukr
a odpočívali, když to jde.
Vyvinuli jsme se v náročném prostředí s nedostatkem jídla
a teď žijeme v pohodlném prostředí s přemírou všeho.
Jsme vlastně obětí našeho prostředí.
Což vede k myšlence, že pokud chceme zdravější Ameriku,
musíme naše prostředí přetvořit, aby se podobalo prostředí,
jaké je na místech, kde lidé žijí nejdéle na světě,
což jsou modré zóny.
JAK SE DOŽÍT STOVKY: TAJEMSTVÍ MODRÝCH ZÓN
Když jsem prozkoumal všechny modré zóny,
nasbíral tisíce stránek výzkumu,
strávil roky pozorováním,
přestože to jsou různorodá místa,
objevil se vzorec.
Ať už se na světě vydáte kamkoli, pokud je tam dlouhověkost,
opakují se pořád dokola stejné věci.
V zásadě nijak necvičí.
Místo toho pokaždé, když jdou do práce,
za přáteli nebo na jídlo, jdou pěšky.
Mají zahrady, kde se věnují mírné fyzické aktivitě.
S pracemi doma či na zahradě jim nepomáhají mechanické vymoženosti.
Mají přirozený pohyb…
RUČNĚ - ZAHRADA - CHŮZE
…a vynakládají větší fyzickou činnost, než kdyby šli do posilovny.
Tohle je klíč ke zdraví. Rychlý pohyb.
To je tedy něco!
Mají správný životní postoj.
Trpí stejnými stresy jako my,
ale mají posvátné denní rituály,
které pomáhají uvolnit stres i zánět, který s ním souvisí.
Řekl bych, že jsem obecně vyrovnaný.
Starosti vám nijak nepomůžou.
Patří k nábožensky založené komunitě
a jsou aktivní.
Dávají si šlofíka.
Zajdou na skleničku.
Mají slovo vystihující smysl života.
Okinawané mají ikigai.
Kostaričané mají plan de vida.
Ale jde o to, že vědí, proč ráno vstávají z postele,
a každý den své dary využívají.
ŽIVOTNÍ POSTOJ
ODREAGOVÁNÍ - VÍRA - SMYSL
Pokud jde o jídlo, důležité je,
že si vychutnávají skvělé jídlo.
Převážná většina je čerstvá, rostlinná strava
jako celozrnné obiloviny,
zelenina,
hlízy jako batáty,
ořechy.
Základem dlouhověké stravy všude na světě jsou fazole.
A dobrá zpráva? I trocha vína.
Který čaj je nejlepší pít každý den?
Víno.
Je to i o tom, co nejedí.
Okinawané mají geniální rčení:
„hara hachi bu“,
které říká, aby přestali jíst, když jsou z 80 % plní.
Jedí s rodinou.
Před jídlem vyjadřují vděk
a jedí pomalu,
protože si u jídla povídají,
bezmyšlenkovitě se nepřejídají.
JÍST S ROZUMEM
ROSTLINNÉ - VÍNO - STŘÍDMÉ
Nejdůležitější je ten kontakt.
To, že je rodina na prvním místě,
tvoří asi 50 % receptu na dlouhověkost.
Zjistil jsem, že mají stárnoucí rodiče poblíž,
místo aby je dali do domova důchodců.
Věnují se svým partnerům, takže lidé zůstávají spolu,
a věnují se svým dětem,
takže je pak děti nedají do domova důchodců.
A zvláštní pozornost věnují svému okruhu známých.
Okinawané tomu říkají moai,
je to okruh přátel, kterým se věnujete celý život.
Správní přátelé, to je to největší tajemství,
které lidem v modrých zónách pomůže jednat správně
a vyhnout se tomu špatnému,
aby jim život nezkrátila nějaká nemoc.
KONTAKT
RODINA - PARTNERSTVÍ - SPRÁVNÝ KMEN
Nade všechnu pochybnost tedy vím,
že tyto společné znaky všech pěti modrých zón fungují!
Potřeboval jsem jen šanci to dokázat.
Až promluví starosta, půjdeš ty…
Dobře.
- Souhlas? - Jasně.
Všichni připraveni?
MĚSTO ALBERT LEA, MINNESOTA
Cílem tohoto projektu je zvýšit délku života o 10 000 let.
To zní jako velké číslo, tak co vlastně znamená?
Cílem je dát účastníkům z Albert Lea
dva roky života navíc.
V roce 2009 mě napadlo,
jestli lze myšlenky, které jsem se naučil v modrých zónách,
použít i v Americe,
využít je v komunitě, která to potřebuje?
PÉČE O DĚTI POPRASKANÉ CHODNÍKY
Oslovil jsem tehdy nejlepší odborníky.
Abych vytvořil modrou zónu,
měl jsem začít s městem s 20 000 obyvateli.
To je dost na to, aby tam byla radnice.
Nakonec jsme vybrali město s 18 000 obyvateli,
Albert Lea v Minnesotě.
Jako většina malých měst odráželo zdraví zbytku Ameriky,
ale mělo základy krásného města.
Pamatuju si první den v Albert Lea.
Shromáždil jsem všechny představitele města
a přednesl prezentaci.
To znamená, že budou vypadat a cítit se mladší.
Měli by žít déle
a mít nižší míru srdečních onemocnění.
A lidé byli zmatení.
A já se celý potil,
myslel jsem, že to nechápou.
Máte nějaké otázky?
Ale vzpomínám si, že se jeden místní pojišťovák,
vysoký chlapík,
postavil a řekl: „Přesně tohle naše město potřebuje.“
A Bob Graham, další velká osobnost ve městě,
starší chlapík, povídá: „Ano, toho musíme dosáhnout.“
A jakmile to pronesou tito představitelé, je to jako domino.
PROJEKT MODRÉ ZÓNY ÚVODNÍ SHROMÁŽDĚNÍ – LÉTO 2009
Abychom spočítali průměrnou délku života,
vyvinuli jsme test skutečné vitality.
Zjistili jsme BMI lidí, co jedí,
další návyky ovlivňující zdraví,
což pro nás bylo východiskem.
Pak jsme začali metodicky měnit jejich prostředí,
kousek po kousku.
Po návštěvě pěti modrých zón jsem věděl,
co nejstarší lidé na světě dělají, aby žili dlouho.
Jedí s rozumem. Mají přirozený pohyb.
Mají správný životní postoj a znají důležitost kontaktu.
Ale hlavní myšlenkou bylo převést tyto nápady do praxe.
Jako první jsme vyzkoušeli myšlenku moai.
Shromáždili jsme obyvatele Albert Lea a rozdělili je do skupinek.
Vůbec jsem netušil, jestli to bude fungovat.
Dal jsem jim za úkol,
aby spolu příštích deset týdnů chodili na procházky.
A víte co? O pár let později zprávy informovaly,
že téměř polovina těch přátelství přetrvala,
a to právě díky moai.
Alice, potkaly byste se nebýt této vycházkové skupiny?
Ne, myslím, že ne.
- Zcela nová přátelství? - Ano.
Všechny modré zóny mají slovo pro smysl života.
Loma Linda nás naučila sílu dobrovolnictví,
péče o lidi okolo sebe.
Ihned jsme jim zorganizovali možnosti dobrovolnictví.
Dobrovolníci mají nižší míru srdečních chorob.
Mají nižší váhu
a také znatelně nižší náklady na zdravotní péči.
Pak jsme začali s potravinovými strategiemi,
zařídili jsme zdravější obchody
i zdravější restaurace.
Nakonec tam byla velká hlavní ulice, která tak trochu umírala,
a žádná ze čtyř čtvrtí v Albert Lea
neměla do centra vymezenou cestu pro pěší.
Pracovali jsme na tom, aby se zde dalo víc chodit a lépe žít.
Postavili jsme cyklostezky,
stezky pro pěší kolem nedalekého jezera
a také chodníky,
aby lidé ze všech čtvrtí v Albert Lea mohli do centra dojít.
O ROK POZDĚJI
Znovu jsme provedli test skutečné vitality a zjistili jsme,
že střední délka života stoupá víc, než jsme čekali,
což vyvolalo velké vzrušení,
dokonce o tom dělaly reportáže národní televizní štáby.
Vedli jste si nad očekávání.
Chtěli jste lidem přidat dva roky života
a přidali jste…
- 3,1 roku. Je to úžasné. - 3,1 roku!
ALBERT LEA SE DAŘÍ ŽÍT ZDRAVĚ
MĚSTO V MINNESOTĚ SPOLEČNĚ ZVYŠUJE DLOUHOVĚKOST
ZDRAVOTNÍ KAMPAŇ PRODLOUŽILA DÉLKU ŽIVOTA
Takže dokážeme vytvořit modrou zónu na americkém maloměstě…
VÍTEJTE V ALBERT LEA
…ale může to fungovat pro celý národ?
Ta otázka mě přivedla na druhou stranu zeměkoule,
kde jsem našel ostrov, který skýtal vizi budoucí modré zóny.
Modrá zóna, verze druhá.
SINGAPUR
Singapur je uměle vytvořená společnost.
Jde o malý ostrov v jihovýchodní Asii,
jen asi 50 kilometrů dlouhý a 25 kilometrů široký.
Je to složitá, urbanizovaná společnost,
plná futuristických výškových budov s 5,8 miliony obyvatel.
A je to nejen nejšťastnější populace na světě.
Ale i jedna z nejbohatších.
A výjimečné je na tom to, že ještě o generaci a kousek nazpět
byl Singapur vlastně rybářskou vesnicí s podprůměrnou střední délkou života.
A nyní celosvětový průzkum ukazuje,
že má nejzdravější průměrnou délku života na světě,
kde lidé žijí v naprostém zdraví bez nemocí a postižení.
93 LET
Doktore, jsme tady v Singapuru,
protože průzkumy ukazují,
že místní lidé mají nejdelší zdravou střední délku života na světě,
a vy jste dokonalým příkladem.
Je vám 93 let a pořád operujete.
Stále děláte kaligrafii.
Jak tuto neuvěřitelnou vitalitu vysvětlujete?
Nečekal jsem, že budu žít takto dlouho.
Ta práce mě baví.
Ošetřím pacienta. Pak cítím radost.
Co nás teď čeká?
- Změříme vám krevní tlak. - Dobře. Musím…
Velmi dobrý!
Super. Kolik mám?
122 na 80. To je naprosto v normě.
- Skvělé. - Ano.
Kdybych se chtěl dožít stovky,
jakou radu byste mi dal?
- Každý den tvrdě pracovat, poctivě. - Ano.
Tvrdá práce, poctivost.
Ano. A nejdůležitější je být pokorný.
- Pokorný. - Není to snadné.
Prý jste dobrý v tenisu.
Lidé, kteří hrají tenis, se dožívají vyššího věku,
než lidé hrající jiné sporty.
To je za tenis?
Ne, to je za karaoke.
- Za karaoke? - Ano.
To je úžasné. Vám jde úplně všechno.
Téměř 20 let jsem strávil hledáním modrých zón
a většina těchto kultur existuje už stovky nebo tisíce let.
VELVYSLANKYNĚ MINISTERSTVA ZAHRANIČNÍCH VĚCÍ
Střední délka života tu v 60. letech byla o 20 méně než dnes.
Jak toho Singapur dosáhl?
Nemáme přírodní zdroje.
Náš přírodní zdroj jsou lidé.
Být v politice znamená zlepšovat životy lidí.
Proto máme v Singapuru velmi přísné tresty za drogy…
POLICEJNÍ KAMERA
…a pro nošení zbraní,
aby se naši občané nebáli o svou bezpečnost.
DRŽTE SE DÁL OD LICHVÁŘŮ
Ale to není všechno.
Ve státní správě je jedno rčení.
„Politika je realizace. Realizace je politika.“
Singapur pošťuchuje.
SPOLEČNĚ BEZ NEPOŘÁDKU
Například jsme vyhlásili válku cukrovce.
Lidé konzumují příliš mnoho cukru. Jedí nezdravá jídla.
Tak co dělá singapurská vláda?
Snaží se vám pomoct, abyste si pomohli sami.
V minulosti nebylo singapurské stravování zrovna kvalitní.
Jídlo bylo nezdravé.
Obsahovalo velké množství oleje a cukru.
Ale dokázali podniknout kroky ke změně svého prostředí,
takže bylo snazší volit zdravější variantu.
MŮŽETE POŽÁDAT O MÉNĚ OLEJE A VÍCE ZELENINY
Třeba hnědá rýže je zdravější než bílá.
Obsahuje víc vlákniny,
takže hnědou rýži dotují,
aby byla cenově dostupnější a oblíbenější.
HNĚDÁ RÝŽE
Limonády, cukrem slazené nápoje,
hlavní zdroj rafinovaného cukru ve většině jídelníčků.
Singapur uzavřel dohodu,
aby omezil množství cukru povolené v limonádě,
což je na místech jako USA téměř neslýchané.
USA BEZ OMEZENÍ
A nakonec vytvořili program pro prodavače pouličního jídla,
aby vyvěsili ceduli, pokud nabízejí zdravější jídlo,
čímž přilákají zákazníky, kteří chtějí zdravější variantu.
Takže vytvářejí prostředí…
MŮŽETE ŽÁDAT O MÉNĚ CUKRU A MLÉKA
…pošťuchují a nastavují,
aby se zdravá volba stala nevyhnutelnou.
Tohle je nejlidnatější země na světě.
Jedeme ve špičce a není žádná dopravní zácpa.
Ano, kvůli vysoké ceně aut.
Tohle auto stojí v USA asi 100 000 $.
PODNIKATEL
Kolik stojí tady v Singapuru?
250 000 $.
- Takže dvaapůlkrát víc. - Přesně tak.
A pak musíte platit za právo řídit, ne?
- Ano. - To stojí kolik?
Momentálně asi 100 000 singapurských dolarů.
To jen ten papír, bez auta.
Když to slyším, musím se ptát:
„V čem tkví moudrost nesmírně drahých aut?“
A abych to pochopil, je třeba se podívat na Ameriku.
Po druhé světové válce jsme měli tak dobrou ekonomiku,
že jsme stavěli nové domovy na okrajích měst.
Abychom se na předměstí dostali, stavěli jsme dálnice,
a tak lidé jezdili ještě dál, až jsme se na autech stali závislými.
Americký sen říkal, že můžete mít dům, dvorek a auto
a jezdit do práce ve velkém městě.
Cenou bylo to, že ulice, kdysi určené pro chodce,
se rozšířily, aby se vytvořily další jízdní pruhy pro auta.
Dnes v autech trávíme asi dvakrát více času než v 80. letech.
To je skvělé pro výrobce aut a restaurace rychlého občerstvení,
do toho jsme investovali také.
Jak Singapur rostl, nejspíš měl podobný problém,
když počet obyvatel na malém ostrově stoupal.
Kdyby všichni měli dvě auta,
takže by tu na tom malém prostoru bylo deset milionů aut,
jak by to vypadalo?
Dopravní zácpa.
Nikdo by se nikam nedostal!
V USA vlastní auto asi 80 % lidí,
tady je to asi 11 %,
a přesto nemají problém dostat se z místa na místo.
Veřejná doprava je velmi praktická.
Ať žijete kdekoli,
během 15 minut dojdete k vlakovému nádraží.
Singapurská veřejná doprava je tak rozšířená a dostupná,
že ji denně využívá téměř polovina obyvatel,
na rozdíl od amerického průměru 5 %.
Na vlak či autobus se lidé dostávají po cyklostezkách
a chráněných chodnících placených z daní za auta,
které často procházejí jedním z 350 parků na ostrově.
Je zde mnoho vládou podporovaných cvičebních programů…
TRÉNINKY ZDARMA
…které budují komunitu a přátelství,
a to vše díky upřednostňování lidí před auty.
77 LET
70 LET
Byl jste vždycky v dobré kondici?
Jsem z Hongkongu, tam taková sportovní zařízení nejsou.
73 LET
Když jsem přišel do Singapuru, tato zařízení byla všude,
tak jsem začal trénovat na madlech a shyby.
V každé rezidenci je fitness koutek.
Vláda nás ve cvičení podporuje.
Jak jezdíte po městě? Máte auta?
Chodím pěšky na metro a nakupovat.
Pořád pracuju, jezdím metrem.
Kolik kilometrů denně ujdete?
Přes 10 000 kroků.
To je skoro sedm kilometrů, což je asi hodina a půl chůze.
Máte třikrát tolik tělesné aktivity jen tím, že žijete,
než když cvičíte.
Máme velké štěstí.
Další zajímavostí v Singapuru je,
že 80 % všech lidí vlastní domov, ve kterém žijí.
Když svůj domov vlastní, lépe se o něj starají.
Věnují se sousedům. Tvoří lepší komunitu.
Jedním výjimečným příkladem je Kampung Admiralty,
cenově dostupné, vládou dotované bydlení.
Je navrženo pro občany starší 55 let, aby mohli vlastnit své domovy.
Tohle je kampung, což v malajštině znamená „vesnice“,
a vizí týmu bylo opravdu vytvořit zde kampung.
ŘEDITELKA
Jednoduchý koncept je sendvič. Uděláme…
- Sendvič? - Ano, je to sendvič.
Chceme uživatele vrstvit vertikálně. Ano.
Nahoře jsou byty pro seniory.
Na všech střechách je zeleň.
Tak to je. Pomáhá to seniorům zůstat aktivní.
Druhá vrstva je zdravotní středisko.
ZDRAVÍ
Spodní vrstva je veřejné náměstí,
kde mají lidé spoustu prostoru pro interakci.
Okolní obyvatelé neustále procházejí touto budovou na vlak.
- Je to snadno dostupné veřejnou dopravou? - Jo.
Takže obyvatele k sobě netlačíte,
jen je pošťouchnete.
Vytvoříte prostor, kde na sebe narazí.
Přesně tak.
Když si vzpomenu na Kostariku, Okinawu nebo Sardinii,
vidím lidi, kteří žijí ve vesnici.
Jsou velmi blízko přírodě.
Staří a mladí jsou spolu v kontaktu.
Je tam centrum, kde se můžou najíst.
To je velmi terapeutické,
ale někdy je těžké to vědecky vyčíslit.
Existuje studie, která ukázala,
že běžné sociální interakce, které během dne máme například s pošťákem
nebo s někým, koho potkáme na zastávce, s baristou,
jsou lepším ukazatelem dlouhověkosti než strava a cvičení.
Lidem nedochází,
že osamělost je součástí našeho prostředí.
Protože prostředí je jiné, než tomu bylo dřív.
Žijeme ve velmi urbanizovaném prostředí
a musíme vytvořit prototyp pro přítomnost i budoucnost.
Dlouho před odchodem do důchodu nám říkají,
že nemáme pořád jen sedět a sledovat televizi.
81 LET
To z vás udělá jen povaleče.
Vím, že musím aktivní udržet své tělo i mysl,
chodit ven mezi lidi.
To je skvělé.
Protože žádný člověk není ostrov, že ne?
Abyste byli šťastní,
musíte být s lidmi.
Pak se dostáváme k dalšímu prvku.
Když nejste šťastní, nemůžete žít dlouho.
Žít sám nemá smysl.
S nikým nemluvit.
- Žijete tady s rodinou? - Ano.
Myslíte si, že žít s rodinou pomáhá vaší dlouhověkosti?
To rozhodně.
Jsou rádi, že jsem tady, a já jsem moc rád, že tu jsem.
Využil jsem té příležitosti
a doučuju vnoučata matematiku, protože…
Vy je doučujete?
Matematika mi jde
a oni mi na oplátku pomáhají s počítačem,
protože jsem počítačový idiot.
To je super. Takže je to vzájemná výpomoc.
Ano.
Dva. Teď se z té dvojky stane šest,
protože je to krát tři.
Jak váš otec přispívá…
Pomáhal s mladšími dětmi…
DCERA
…když jsem pracovala na plný úvazek. Teď dělám na částečný.
Když jsem dlouho v práci, vyzvedává dvě mladší děti.
Stará se, aby měly dobrou snídani,
protože já odcházím brzy a spěchám na ně.
Vezme je na snídani
a pak je vypraví do školy.
Já jsem přísná máma. Jsem…
- Tygří máma? - Jsem máma bič.
- A on je děda cukr. - Děda cukr! To je super!
On jim poví: „Když to dobře spočítáte, dostanete dolar.“
Úžasné.
Myslíte, že až budete mít svoje děti,
vezmete si k sobě svoje rodiče?
Asi jo.
Asi?
Když zakladatelé začali budovat Singapur,
byli jsme mladý národ,
bylo tu víc mladých než starých lidí.
Ale jak společnost dospívala,
dlouhověkost, stárnutí se stalo problémem.
Teď se nám blíží problém stárnutí.
V roce 2030 bude 25 % naší populace,
tedy každý čtvrtý člověk, starší 65 let.
To znamená nápor na systém zdravotní péče.
To se snažíme vyřešit.
Vláda si hrála s myšlenkou,
jak přimět děti, aby se staraly o rodiče.
Vláda v Singapuru má takzvaný příspěvek na bydlení v sousedství,
který motivuje rodiny, aby žily blízko sebe.
Dostanete určitou finanční částku, pokud jste rodiče,
kteří se rozhodli bydlet poblíž svého syna nebo dcery,
nebo když si váš syn či dcera vyberou byt
na nějakém sídlišti poblíž vás.
Když se děti starají o rodiče,
lidé nejsou tak často nemocní.
Studie s názvem Osamělé stárnutí v Americe uvádí,
že se před 100 lety 70 % amerických vdov a vdovců nastěhovalo k rodině.
Téměř stejný podíl vdov a vdovců dnes žijí sami.
Singapurský příspěvek na bydlení s tímto trendem úspěšně bojuje.
Rada pro rozvoj bydlení oznámila,
že v letech 2015 až 2018 koupilo asi 11 000 domácností
s pomocí grantu na bydlení byt poblíž rodičů nebo vdaných či ženatých dětí.
Víme, že když v USA dáte staršího rodiče do domova důchodců,
sníží se jejich délka života o dva až šest let.
Takže tento geniální nápad,
kdy nenutíte mámu a tátu žít s vámi,
ale motivujete je, aby žili poblíž,
je skvělé nejen pro rodinu, ale také vám prodlužuje život.
Když procházíte sociální sítě a hashtag dlouhověkost,
alespoň v Americe, jedná se vždy o léky proti stárnutí
či diety a cvičební programy.
Spojené státy jsou nejbohatší zemí v dějinách světa.
Ale tři čtvrtiny z nás trpí nadváhou nebo obezitou.
Pocit štěstí klesl. Střední délka života klesla.
Je to, co Singapur dělá, rozšiřitelné?
Mohly by například USA…
Ráda říkám, že Singapur je sui generis, jediný svého druhu.
Jsme malý národ.
Je to vlastně městský stát, to pomáhá.
Město si může psát dohody o volném obchodu.
Může vyjednávat.
Ale některá opatření by snad šla vypůjčit.
Nejdřív musíte mít vizi a touhu a cíle.
Pak musíte mít lidi, kterým jde o to,
vytvářet zdravé životy,
zdravé rodiny.
Jak vytvoříte partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem?
Pokud dokážete Američanům říct,
že jim pomůžete snížit náklady na zdravotní péči,
půlku bitvy máte vyhranou.
Takže argumentujete ekonomikou ve prospěch lidí.
- Přesně tak. - To je silná myšlenka.
Singapur nás učí, že můžeme udělat obrovské změny v celé populaci.
Věřím, že nejúčinnějším nástrojem při formování zdravějšího prostředí
je politika, toto ponaučení si musí Amerika vzít.
Musíme identifikovat dobrá opatření a zrealizovat je.
Když jsem prokázal,
že modré zóny můžou fungovat na malém městě, v Albert Lea,
rozhodl jsem se to rozšířit.
Zjistili jsme, že pojišťovny
a nemocnice i soukromé nadace
jsou ochotné investovat do udržování měst zdravějších.
Dokázali jsme vzít projekt modré zóny z Albert Lea
do plážových měst u Los Angeles,
do celého státu Iowa.
Projekt modré zóny nadále zavádí snadnější způsoby,
jak si udržet zdraví.
Ale až ve Fort Worthu se ukázalo,
že to může fungovat kdekoli v Americe.
MODRÉ ZÓNY – OVĚŘENO
Setkali jsme se se starostou, s městskou radou, se školním inspektorem…
Míra dětské obezity ve Fort Worthu klesla o 6 %.
Podle průzkumu nejzdravějších měst
Forth Worth obrací list.
Po pěti letech se ukázalo,
že jsme městu ušetřili víc než čtvrt miliard dolarů
předpokládaných nákladů na zdravotní péči.
Uvědomil jsem si, že to, jak moudrost modrých zón použijeme,
je desetkrát důležitější než to,
že jsme ji vůbec odhalili.
Projekt modré zóny nyní dělá to, že jezdí do komunit,
které chtějí vytvořit lepší prostředí.
Jsme v jižním Phoenixu a zahajujeme projekt modré zóny.
Každá komunita modrých zón začíná posloucháním.
Dalším krokem je provedení trvalých
či polotrvalých změn prostředí.
Rád bych slyšel, co můžeme ve vašich čtvrtích zlepšit,
tak aby zdravá volba byla snadná volba.
Měli jsme hromadu odborníků
a začali zhodnocením situace.
Řekl bych, že to je nejlepší tým v Americe.
Rád bych vás vyzval,
abyste nám řekli, jak zvýšíme úroveň štěstí,
jak zvýšíme střední délku života.
Máme tento otevřený prostor. Co s ním uděláme?
Uděláme park!
PROF. POTRAVINOVÝCH STUDIÍ A VEŘEJNÉHO ZDRAVÍ
Místo, kde by se komunita mohla scházet,
kde můžeme mít komunitní zahrady,
díky kterým dokáží ocenit zdravější jídlo,
ale to se lidé musejí naučit. Musejí mít semínka,
musejí mít někoho, kdo něco takového podporuje.
ODBORNÍK NA PŘEPRAVU
Je tu jediná možnost, vyjít na rušnou silnici.
Lidé nechodí.
Tohle bývala hlavní cesta.
Než postavili dálnici, musela pojmout 40 000 aut.
Dnes už tam zdaleka tolik aut nejezdí.
Když necháme v každém směru jen jeden pruh…
SILNIČNÍ DIETA
…tak se můžou používat chodníky.
Města mají úžasnou moc.
Když máte jasné cíle,
za pár let se mohou naprosto proměnit.
Během příštích deseti let by Amerika mohla být modrá zóna.
Musíme jen přesunout důraz z myšlenky,
že změníme smýšlení 330 miliónu lidí,
ke změně jejich prostředí.
Představte si komunitu,
kde jsou nejlevnější, nejpřístupnější a nejlepší jídla
čerstvá a rostlinná.
Představte si cesty, které nejsou postavené jen pro auta,
ale i pro lidi.
Kde je snadné navázat kontakt a stýkat se,
kde lidé denně naplňují svůj smysl života.
Modré zóny nás učí, že tyto věci jsou dosažitelné.
Novýma očima vidíme,
jak vytvořit zdraví a blahobyt v naší zemi,
skutečný recept na dlouhověkost.
Tím velkým prozřením je ale to,
že stejné věci, díky kterým žijeme dlouho a zdravě,
jsou věci, kvůli kterým stojí za to žít.
Tento seriál má pobavit a informovat,
ne poskytovat lékařské rady.
O zdraví, změně jídelníčku či životního stylu se raďte s lékařem.
Překlad titulků: Zuzana Stifterová