Haluan kertoa tarinan eräästä ihmisestä,
joka muutti ajattelutapani sinisistä vyöhykkeistä.
Hän on mies, joka asui Ikarialla nimeltään Stamatis Moraitis.
Hän on tuossa.
Stamatis lähti Ikariasta ollessaan nuori ja muutti Yhdysvaltoihin.
Hän halusi rakentaa itselleen elämän.
Ahkerana kreikkalaisena hän sai työn maalarina ja alkoi ansaita rahaa.
Hän tienasi tarpeeksi ostaakseen Chevroletin,
mennäkseen naimisiin ja ostaakseen talon esikaupungista.
Hän sai muutaman lapsen ja eli mukavaa amerikkalaista elämää.
Mutta 66-vuotiaana hän alkoi kärsiä hengenahdistuksesta.
Hän kävi kolmella lääkärillä, jotka tekivät saman diagnoosin.
"Loppuvaiheen syöpä. Kuolet puolessa vuodessa."
Hän mietti: "Voin tulla haudatuksi Amerikkaan -
tai Ikariaan, esi-isieni maahan."
Hän muutti vaimonsa kanssa Ikariaan käytännössä kuolemaan.
Puolen vuoden ajan hän hengitti puhdasta ilmaa -
ja joi ikarialaista viiniä.
Hän tapasi vanhat ystävänsä uudelleen, lähti maalle ja istutti viinitilan.
Hän ajattelee:
"En elä tarpeeksi kauan nähdäkseni satoa,
mutta vaimoni elää. Kerätessään rypäleitä hän miettii minua."
Kuukaudet kuluivat,
sitten vuosi -
ja lisää vuosia.
Mitä kuuluu? Onpa mukava nähdä.
Kiitos.
Luulin, että näyttäisit vanhalta.
Minä olen vanha. -Et näytä vanhalta.
35 vuotta myöhemmin, kun tapasin hänet 102-vuotiaana,
hän ei ole vain elossa, vaan hän kerää rypälesatoa.
Toimittajana kysyin hänen salaisuuttaan.
Hän kohautti olkapäitään ja sanoi, ettei tiedä.
"Kaipa minä unohdin kuolla."
Stamatis ei siis aloittanut liikuntaa. Hän ei aloittanut uutta lääkitystä.
Hän ei tehnyt tietoisesti mitään tullakseen terveemmäksi.
Hän muutti vain ympäristöään.
Uskon, että jos on ylipainoinen ja epäterveellinen Amerikassa,
se ei todennäköisesti ole omaa syytä.
Olemme korvanneet lähes kaiken fyysisen aktiviteetin mekaniikalla.
Ei voi ottaa muutamaa askelta törmäämättä herkkuihin.
Meidät on ohjelmoitu janoamaan rasvaa, suolaa ja sokeria -
ja lepäämään, kun voimme.
Kehityimme kurjuudessa ja niukkuudessa,
ja nyt elämme rennossa yltäkylläisyydessä.
Olemme enimmäkseen ympäristömme uhreja.
Ja se johtaa siihen, että jos haluamme terveemmän Amerikan,
meidän on muokattava ympäristöämme sellaiseksi -
kuin paikoissa, joista löytyy pitkäikäisimmät ihmiset.
Eli siniseksi vyöhykkeeksi.
SINISET VYÖHYKKEET JA PITKÄN IÄN SALAISUUDET
Tutkittuani kaikki siniset vyöhykkeet,
kerättyäni tuhansia sivuja tutkimusmateriaalia,
vuosien tarkkailu.
Vaikka paikat ovat erilaisia,
kuvio alkaa hahmottua.
Näkipä pitkäikäisyyttä sitten missä päin maailmaa tahansa,
samat asiat toistuvat yhä uudelleen.
He eivät kuntoile.
He käyvät töissä, kyläilemässä, syömässä ulkona ja joskus kävelyllä.
Puutarhoissaan -
he saavat lempeää, matalasykkeistä liikuntaa.
Heillä ei ole mekaanisia apuvälineitä kotitöihin tai pihatöihin.
He liikkuvat luonnollisesti -
ja saavat enemmän liikuntaa kuin kuntosalilla.
Tämä on terveyden avain. Vauhti.
Katsohan tuota!
Heillä on oikea asenne.
He kärsivät stressistä kuten mekin,
mutta heillä on pyhiä rituaaleja,
jotka auttavat purkamaan stressiä ja sen aiheuttamia tulehdustiloja.
Sanoisin, että olen levollinen.
Murehtiminen ei auta.
Yleensä he ovat sitoutuneet uskonnolliseen yhteisöön.
He ottavat nokosia.
He pitävät hauskaa.
Heillä on omat sanansa merkityksellisyydelle.
Okinawalaisilla on ikigai.
Costa Ricalla on plan de vida.
He tietävät, miksi he heräävät aamuisin.
He hyödyntävät lahjojaan joka päivä.
HAUSKANPITO, USKO, TARKOITUS, ASENNE
Tärkein huomio ruuan suhteen on, että he nauttivat herkullisesta ruoasta.
Suurin osa ravinnosta on kasviperäisiä täysjyvätuotteita,
vihanneksia,
mukulakasveja kuten jamssi,
pähkinöitä.
Pavut vaikuttavat olevan pitkän iän ruokavalion kulmakivi.
Ja hyvät uutiset? Viiniä saa nauttia.
Mikä on paras arkitee?
Viini.
Kyse on myös siitä, mitä he eivät syö.
Okinawalaisilla on nerokas sanonta,
"hara hachi bu".
Se muistuttaa lopettamaan syömisen, kun vatsa on lähes täynnä.
He syövät perheen kanssa.
He ilmaisevat kiitollisuutensa ennen ateriaa ja syövät hitaasti,
koska he keskustelevat syödessään,
joten he eivät syö liikaa.
SYÖ VIISAASTI
Tärkeintä on, miten kaikki yhdistyy.
Perhekeskeisyys on varmaan puolet pitkäikäisyyden kaavasta.
Ikääntyvät vanhemmat pidettiin lähellä,
eikä heitä laiteta vanhainkoteihin.
He panostavat parisuhteisiinsa, joten pariskunnat pysyvät yhdessä.
He panostavat lapsiinsa,
jotta lapset eivät laita heitä vanhainkoteihin.
He kiinnittävät erityistä huomiota lähipiiriinsä.
Okinawassa sitä kutsuttiin moaiksi,
mutta se on ystäväpiiri, johon panostetaan koko elämän ajan.
Oikeanlaiset ystävät ovat suurin salaisuus,
joiden avulla nämä ihmiset tekevät oikeita valintoja ja välttävät väärät,
jotta heille ei kehity elämää lyhentävää sairautta.
INHIMILLINEN YHTEYS
Tiedän varmaksi,
että viiden sinisen vyöhykkeen yhteiset nimittäjät toimivat!
Tarvitsin tilaisuuden todistaa se.
Sinun vuorosi on pormestarin jälkeen.
Hienoa.
Sopiiko? -Hienosti.
Oletteko valmiita?
ALBERT LEAN KAUPUNKI MINNESOTA
Tämän projektin tavoite on lisätä elinajanodotteisiin 10 000 vuotta.
Kuulostaa suurelta luvulta. Mitä se tarkoittaa?
Tavoitteena on antaa osallistujille elinaikaa kaksi vuotta lisää.
Vuonna 2009 aloin miettiä,
voisinko hyödyntää sinisillä vyöhykkeillä oppimiani asioita Amerikassa -
ja soveltaa niitä yhteisöissä, jotka todella tarvitsevat sitä.
Otin yhteyttä huippuasiantuntijoihin.
He sanoivat: "Jos haluat sinisen alueen, aloita 20 000 asukkaan kaupungista."
Siellä on riittävästi ihmisiä.
Päätimme valita 18 000 asukkaan Albert Lean Minnesotassa.
Kuten useimmat pikkukaupungit, se peilasi koko Amerikan terveyttä,
mutta sillä oli kauniin kaupungin runko.
Muistan ensimmäisen päivän.
Kokosin kaupungin päättäjät huoneeseen ja pidin esitelmän.
He näyttävät nuoremmilta, kokevat itsensä nuoremmaksi.
He elävät pidempään. Heillä on vähemmän sydänsairauksia.
Ihmiset olivat hämmentyneitä.
Hikoilin, koska ajattelin, että he eivät ymmärrä.
Onko kysyttävää?
Muistan paikallisen vakuutusmyyjän,
pitkä mies,
joka nousi ylös ja sanoi: "Tämä kaupunki tarvitsee tätä."
Ja Bob Graham, uskollinen kaupunkilainen,
sanoi, että se täytyy saada onnistumaan.
Kun johtajat olivat sanoneet sen, kaikki alkoi osua kohdilleen.
BLUE ZONES -PROJEKTIN ALOITUSJUHLA KESÄ 2009
Kehitimme elinvoimaisuustestin, jolla laskettiin elinajanodote.
Kartoitimme painoindeksin, ruokavalion ja muut elämäntavat,
joista saimme alkupisteen.
Sitten aloimme hiljalleen muuttaa heidän ympäristöään.
Matkustettuani sinisillä alueilla tiesin, miten pitkäikäiset ihmiset toimivat.
He söivät viisaasti. Liikkuivat luonnollisesti.
Heillä oli oikea asenne. He osasivat ystävystyä.
Tärkeintä oli saada nämä ideat toimimaan.
Ensimmäiseksi testasimme moaita.
Kokosimme kaupunkilaisia ja jaoimme heidät pieniin ryhmiin.
En edes tiennyt, toimisiko se.
Esitin haasteen: "Seuraavan 10 viikon ajan -
käykää yhdessä kävelyillä."
Muutamia vuosia myöhemmin todettiin,
että lähes puolet näistä ystävyyssuhteista kesti,
kiitos moain.
Olisitteko koskaan törmänneet toisiinne ilman tätä ryhmää?
En usko.
Saitko upouusia ystäviä? -Kyllä.
Sinisillä vyöhykkeillä on oma sanansa merkityksellisyydelle.
Loma Linda opetti meille vapaaehtoistyön ja toisista huolehtimisen voiman.
Järjestimme kaupunkilaisille mahdollisuuden tehdä vapaaehtoistöitä.
Vapaaehtoistyötä tekevillä on vähemmän sydänsairauksia.
He ovat hoikempia ja terveyskustannukset ovat pienemmät.
Sitten loimme ruokavaliokäytäntöjä.
Hankimme terveellisempiä ruokakauppoja ja ravintoloita.
Kaupungissa oli myös pääkatu, joka oli kuihtumassa pois.
Albert Lean neljästä naapurustosta -
yhdessäkään ei ollut kävelytietä keskustaan.
Yhdessä kaupungin kanssa lisäsimme kävelyteitä ja viihtyisyyttä.
Rakensimme pyöräteitä.
Laitoimme kävelyreittejä järven ympärille ja rakensimme jalkakäytäviä,
jotta lähes jokaisesta naapurustosta voisi kävellä keskustaan.
VUOSI MYÖHEMMIN
Teimme elinvoimakokeen toisen kerran.
Huomasimme, että elinajanodote oli noussut enemmän kuin odotimme.
Se herätti innostusta niin paljon,
että kansalliset kanavat uutisoivat siitä.
Tulos oli yllättävä.
Halusitte antaa ihmisille kaksi lisävuotta,
mutta annoitte…
3,1 vuotta. Se on uskomatonta.
ALBERT LEAN KUNTOKUURI ON MENESTYS
MINNESOTALAINEN KAUPUNKI NOSTI ELINAJANODOTETTA
TERVEYSKAMPANJA PIDENTÄÄ ASUKKAIDEN ELÄMÄÄ
Onnistuimme luomaan sinisen vyöhykkeen Amerikkaan.
Voisiko se toimia koko maassa?
Kysymys vei minut toiselle puolelle planeettaa,
mistä löysin saaren, joka tarjosi tulevaisuudennäkymän:
Sininen vyöhyke 2.0.
Singapore on rakennettu yhteiskunta.
Se on pieni saari Kaakkois-Aasiassa,
joka noin 50 kilometriä pitkä ja 25 kilometriä leveä.
Se on urbaani yhteiskunta,
jossa on futuristisia kerrostaloja ja 5,8 miljoonaa asukasta.
Maa ei ainoastaan tuota maailman onnellisimpia ihmisiä,
se on myös rikkaimpia maita.
Poikkeuksellisen siitä tekee se, että hieman yli sukupolvi sitten -
Singapore oli alhaisen elinajanodotuksen kalastajakylä.
Globaalin tutkimuksen mukaan -
sillä on nykyään maailman tervein elinajanodote,
jossa ihminen voi elää täyttä tervettä elämää.
Tohtori Chow,
olemme täällä Singaporessa, koska tutkimusten mukaan tällä väestöllä -
on maailman pisin, terve elinajanodote,
ja te olette siitä täydellinen esimerkki.
Olette 93- vuotias ja leikkaat yhä.
Harrastatte kalligrafiaa.
Miten selitätte elinvoimaisuutenne?
En odottanut eläväni näin kauan.
Nautin työstä.
Hoidan potilasta ja saan siitä iloa.
Mitä siis teemme?
Tarkistamme verenpaineen. -Hyvä on.
Oikein hyvä!
Hyvä! Paljonko se on? -122 kautta 80. Standardi.
Hyvä.
Millaisia neuvoja antaisitte, jos haluaisin elää satavuotiaaksi?
Joka päivä on tehtävä kovasti töitä.
Ahkeroi, ole rehellinen.
Tärkeintä on olla nöyrä.
Nöyryys ei ole helppoa.
Kuulin, että olette hyvä tenniksessä. Kaikista urheilulajeista -
tennispelaajien elinajanodote on pisin.
Saitteko sen tenniksestä? -Tämä on karaokesta.
Vai karaokesta? -Kyllä.
Mahtavaa. Olette hyvä kaikessa.
Etsin sinisiä vyöhykkeitä 20 vuotta.
Useimmissa niistä on kyse ikivanhoista kulttuureista.
Täällä elinajanodote oli 60-luvulla 20 vuotta alhaisempi kuin tänään.
Miten Singapore onnistui siinä?
Meillä ei ole luonnonvaroja.
Ihmiset ovat luonnonvaramme.
Politiikassa on parannettava ihmisten elämänlaatua.
Siksi Singaporessa on ankarat rangaistukset huumeista -
ja aseiden hallussapidosta,
jotta ihmisten ei tarvitse pelätä.
On muutakin.
Virkamiehillä on sanonta:
"Politiikka on toteutusta. Toteutus on politiikkaa. "
Singapore toimii kannustimilla.
Taistelemme esimerkiksi diabetesta vastaan.
Ihmiset käyttävät liikaa sokeria. Syövät vääränlaista ruokaa.
Mitä me teemme? Mitä Singaporen hallitus tekee?
He yrittävät auttaa ihmisiä auttamaan itseään.
Viime vuosikymmeninä Singaporen ruokaympäristö ei ollut terveellinen.
Syötiin roskaruokaa. Niissä oli paljon rasvaa ja sokeria.
Mutta he pystyivät muuttamaan ympäristöään,
joten terveellisen valinnan tekeminen oli helpompaa.
Täysjyväriisi on terveellisempää kuin valkoinen riisi.
Siinä on enemmän kuitua, joten täysjyväriisin tuotantoa tuetaan,
jotta se olisi edullisempaa.
Limsat, sokerilla makeutetut juomat, ovat jalostetun sokerin ykköslähde.
Singapore teki sopimuksen,
jolla rajoitettiin sokerin määrää limsassa.
Täysin ennenkuulumaton idea esimerkiksi Yhdysvalloissa.
He antoivat myös myyjille luvan -
ilmoittaa kyltillä, jos he myivät terveellistä ruokaa,
jotta he voisivat houkutella asiakkaita.
He luovat tämän ympäristön pienillä käytännöillä,
jotta terveellinen valinta olisi väistämätön valinta.
Tämä on maailman tiheimmin asuttu maa.
Ajamme ruuhka-aikana, eikä ruuhka ole paha.
Autot ovat kalliita.
Tämä auto maksaa Yhdysvalloissa noin 100 000 dollaria.
Mitä tämä auto maksaa Singaporessa? -250 000 dollaria.
Kaksi ja puoli kertaa enemmän. -Aivan.
Ajo-oikeudestakin täytyy maksaa.
Paljonko se maksaa?
Juuri nyt se on noin 100 000 Singaporen dollaria.
Se on vain paperinpala.
Olen kuullut tästä paljon ja kysyn:
"Mitä viisautta on tehdä autoista kalliita?"
Jotta sen voisi ymmärtää, täytyi katsoa Amerikkaa.
Toisen maailmansodan jälkeen talous oli niin hyvä,
että rakensimme uusia asuntoja kaupunkien ulkopuolelle.
Lähiöihin pääsemiseksi rakensimme valtateitä.
Ihmisten piti ajaa yhä pidempiä matkoja. Pian he olivat riippuvaisia autoista.
Amerikkalaiseen unelmaan kuului talo, piha ja auto,
jolla ajaa töihin suurkaupunkiin.
Sen hinta oli se, että kävelijöille tarkoitettuja katuja -
levennettiin autokaistoja varten.
Nykyään vietämme noin kaksi kertaa enemmän aikaa autossa kuin 1980-luvulla.
Kaikki tämä sopii autoyhtiöille ja pikaruokaloille,
mutta mekin haksahdimme siihen.
Singaporella oli kasvaessaan luultavasti sama ongelma,
kun pienen saaren väestö lisääntyi.
Jos kaikilla olisi kaksi autoa,
tällä pienellä saarella olisi kymmenen miljoonaa autoa.
Miltä se näyttäisi?
Liikenneruuhkalta.
Kukaan ei pääsisi mihinkään!
Amerikassa 80 prosenttia väestöstä omistaa auton.
Täällä luku on noin 11 prosenttia.
Ihmisillä ei silti ole vaikeuksia liikkua.
Julkinen liikenne on toimiva.
Juna-asemalle pääsee kävellen noin vartissa riippumatta asuinpaikasta.
Singaporen joukkoliikenne on niin laaja,
että puolet väestöstä käyttää sitä päivittäin.
Yhdysvalloissa vastaava luku on viisi prosenttia.
Ihmiset pääsevät juna-asemalle käyttäen pyöräkaistoja -
ja kävelyteitä, jotka maksetaan autoveroilla.
Ne kulkevat usein saaren 350 puiston läpi.
Puistoissa on valtion tukemia liikuntatunteja,
joilla rakennetaan yhteisöä.
Kaikki tämä, kun ihmiset laitetaan etusijalle.
NG BEE KIA 77 VUOTTA
VICTOR CHAN 70 VUOTTA
Oletko aina ollut näin hyväkuntoinen?
Hong Kongissa ei ollut tällaisia urheilupaikkoja.
NGAI HIN KWOK 73 VUOTTA
Kun tulin Singaporeen, näin urheilupaikkoja kaikkialla,
Aloin harjoitella leuanvetoja.
Joka taloyhtiössä on fitness-nurkkaus.
Valtio rohkaisee meitä treenaamaan.
Miten liikutte? Onko teillä autot?
Kävelen metroasemille ja käyn ostoksilla. Olen yhä töissä, joten kuljen metrolla.
Montako kilometriä kävelet päivässä?
Yli 10 000 askelta.
Se on noin 6,5 kilometriä, johon kuluisi puolitoista tuntia.
Saat kolme kertaa enemmän liikuntaa elämällä elämääsi -
kuin harrastamalla liikuntaa.
Olemme onnekkaita.
Toinen mielenkiintoinen asia on se, että lähes kaikki omistavat kotinsa.
Omasta kodista pidetään parempaa huolta.
Naapureihin panostetaan. Saadaan parempi yhteisö.
Poikkeuksellinen esimerkki on Kampung Admiralty,
joka on kohtuuhintainen valtion tukema asuntohanke.
Se on suunniteltu yli 55-vuotiaille asunnonomistajille.
Kampung merkitsee malaijiksi kylää.
Tiimin tavoite oli luoda aitoa kylämäisyyttä.
Yksinkertainen konsepti on klubileipä.
Klubileipä?
Käyttäjät asemoidaan kerroksittain.
Yläosassa ovat vanhukset.
Katot on maisemoitu.
Se auttaa vanhuksia pysymään aktiivisina.
Toinen kerros on terveyskeskus.
Alin kerros on julkinen aukio,
jossa ihmisillä on tilaa seurusteluun.
Ympäröivät asukkaat kulkevat tämän rakennuksen läpi juna-asemalle.
Tänne on helppo päästä julkisella liikenteellä.
Niitä ei välttämättä tarvitse puskea yhteen.
Hellä tönäisy riittää.
Luodaan tila luonnollisille kohtaamisille.
Oikein.
Kun mietin Costa Ricaa, Okinawaa tai Sardiniaa,
näen kylässä asuvia ihmisiä.
He asuvat lähellä luontoa.
Vanhat ja nuoret kohtaavat.
Siellä on keskus, josta löytyy ruokapaikka.
Se on parantavaa,
mutta joskus sitä on vaikea mitata tieteellisesti.
Tutkimus on osoittanut,
että päivän aikana tapahtuneet sosiaaliset vuorovaikutustilanteet -
bussipysäkeillä tai kahvilamyyjien kanssa -
ovat parempia pitkän iän ennusteita kuin ruoka ja liikunta.
Ihmiset eivät huomaa,
että yksinäisyys on ympäristömme luomaa.
Ympäristö on erilainen kuin menneisyydessä.
Elämme kaupungistuneessa ympäristössä,
ja meidän on luotava prototyyppi nykyhetkeä ja tulevaisuutta varten.
Kauan ennen kuin jäin eläkkeelle -
sanottiin, ettei saisi katsoa televisiota liikaa.
Silloin muuttuu sohvaperunaksi.
Yritän pitää mieleni ja kehoni aktiivisina.
Käyn ulkona ja seurustelen.
Pidän siitä.
Yksikään ihminen ei ole saari.
Jokainen tarvitsee muita ihmisiä ollakseen onnellinen.
Sitten päästään seuraavaan elementtiin.
Jos ei ole onnellinen, ei voi myöskään elää pitkään.
Yksinelämisessä ei ole järkeä.
Emmekä puhu kenellekään.
Asutko täällä perheesi kanssa? -Kyllä.
Uskotko, että perheen kanssa asuminen edistää pitkää ikääsi?
Ehdottomasti.
He ovat iloisia, että olen täällä. Minä olen iloinen, että olen täällä.
Päätin opettaa lapsenlapsilleni matematiikkaa.
Oletko heidän tuutorinsa? -Olen aika hyvä matikassa.
He auttavat minua tietokoneen kanssa,
koska olen tietokonetumpelo.
Tietokonetumpelo. Hauska. Jälleen kaksisuuntainen tie.
Niin.
Kahdesta tulee kuusi, koska se kerrotaan kolmella.
Miten isäsi auttaa?
Hän auttoi nuorempien lasten kanssa,
kun olin kokopäivätöissä. Teen nyt osa-aikatyötä.
Hän haki kaksi nuorinta kotiin, kun olin myöhään töissä.
Varmisti, että he saivat aamiaista, koska minulla on aamuisin kiire.
Hän vie heidät ulos aamiaiselle ennen kuin lähettää heidät kouluun.
Olen tiukka äiti.
Tiikeriäiti? -Keppiäiti.
Hän on porkkanapappa. -Porkkanapappa! Ihana.
Hän lupaa oikeista vastauksista lapsille dollarin.
Kivaa.
Veikkaatteko, että kun teistä tulee vanhempia,
tekin kutsutte vanhemmat asumaan luoksenne?
Kaipa.
Kaipa?
Kun Singaporea alettiin rakentaa,
olimme nuori kansakunta, jossa oli enemmän nuoria kuin vanhuksia.
Mutta yhteiskunnan vanhetessa ikääntymisestä tuli ongelma.
Nyt meillä on ikääntymisongelma.
Vuoteen 2030 mennessä joka neljäs asukkaamme on yli 65 vuotta.
Se kuormittaa terveydenhuoltojärjestelmää.
Yritämme ratkaista tämän ongelman.
Hallitus on miettinyt, kuinka saada lapset huolehtimaan vanhemmista.
Pitämään heistä huolta.
Singaporen hallituksella on lähiasumistuki,
joka kannustaa perheitä asumaan lähellä toisiaan.
Vanhemmat saavat rahaa,
jos he päättävät asua aikuisten lapsiensa lähellä -
tai jos aikuinen lapsi valitsee asunnon julkisella asuinalueella lähiseudulta.
Jos lapset huolehtivat vanhemmistaan,
ihmiset eivät sairastu niin usein.
Yksin ikääntymistä koskeva tutkimus totesi, että 100 vuotta sitten -
70 prosenttia amerikkalaisista leskistä muutti perheensä luokse.
Nykyään lähes sama osuus leskistä asuu yksin.
Singaporen lähiasumistuki -
onnistuu torjumaan sen trendin.
Vuosien 2015 ja 2018 välisenä aikana -
noin 11 000 ruokakuntaa -
oli ostanut asunnon vanhempiensa tai lastensa läheltä -
lähiasumistuen avulla.
Kun Yhdysvalloissa vanhempi laitetaan vanhainkotiin,
hänen elinajanodotuksensa laskee jopa kuudella vuodella.
Nerokasta tässä ideassa on,
että vanhempia ei pakoteta asumaan lapsen kanssa,
mutta heitä kannustetaan asumaan lähellä.
Se on hyväksi perheelle ja nostaa elinajanodotetta.
Jos etsii sosiaalisesta mediasta tietoa pitkäikäisyydestä,
se koskee useimmiten ikääntymistä hidastavia lääkkeitä,
laihdutuskuureja ja treeniohjelmia.
Mutta Yhdysvallat on maailmanhistorian vaurain maa.
Silti kolme neljäsosaa meistä on ylipainoisia.
Onnellisuus on vähentynyt. Elinikä lyhentynyt.
Voiko Singaporen mallin kopioida? Voisiko sitä soveltaa Yhdysvaltoihin?
Sanon usein, että Singapore on ainoa laatuaan.
Olemme pieni kansa.
Olemme oikeastaan kaupunkivaltio. Se auttaa.
Kaupunki voi tehdä vapaakauppasopimuksia.
Voi neuvotella.
Joitain toimenpiteitä voisi kenties lainata.
Ensin on oltava visio, halu ja tavoitteita.
Sitten on löydettävä ihmisiä, jotka haluavat panostaa -
terveelliseen elämään,
terveisiin perheisiin.
Miten tällainen puolijulkinen kumppanuus luodaan?
Jos amerikkalaisille sanoo,
että tämä auttaa laskemaan terveydenhuoltokustannuksia,
ollaan jo voiton puolella.
Taloudellisella kannusteella luodaan hyvinvointia kansalle.
Voimakas idea.
Singapore opettaa, että muutoksia voi tehdä populaatiotasolla.
Politiikka on vaikutusvaltaisin väline -
terveempien ympäristöjen luomisessa.
Se Amerikan pitää oppia.
Hyvät käytännöt täytyy tunnistaa ja niitä on sovellettava.
Todistettuani, että vyöhykkeiden menetelmät toimivat pikkukaupungissa,
päätin laajentaa projektia.
Huomasimme, että vakuutusyhtiöt,
sairaalajärjestelmät ja yksityiset säätiöt -
halusivat sijoittaa kaupunkien terveyteen.
Pystyimme laajentamaan projektia Albert Leasta -
Los Angelesin rantakaupunkeihin -
ja koko Iowan osavaltioon.
Blue Zones -projekti tarjoaa helpompia tapoja elää terveellisesti.
Mutta vasta Fort Worthissa, Cowtownissa,
osoitimme, että tämä voisi toimia missä tahansa Amerikassa.
Tapasimme pormestarin, kaupunginvaltuuston ja koulutarkastajan…
Fort Worthin lasten liikalihavuus on laskenut kuusi prosenttia.
Kyselytutkimus Amerikan terveimmistä kaupungeista sanoo,
että Cowtown muuttaa kurssia.
Viiden vuoden jälkeen laskettiin, että toimme kaupungille -
yli neljännesmiljardin säästöt terveydenhuoltokuluissa.
Tajusin, että tapamme soveltaa sinisten vyöhykkeiden viisautta -
oli paljon tärkeämpää kuin sen tunnistaminen.
Projekti on laajentunut yhteisöihin,
jotka haluavat luoda paremman ympäristön.
Olemme käynnistämässä projektia Etelä-Phoenixissa.
Kaikki Blue Zone -yhteisöt syntyvät kuuntelemisesta.
Seuraava askel on tehdä -
pysyviä tai puolipysyviä muutoksia ympäristöön.
Haluan kuulla, missä naapurustossanne -
voimme kohentaa olosuhteitanne niin, että terveellinen valinta on helppo.
Meillä oli joukko asiantuntijoita,
ja aloitimme tekemällä arvioinnin.
Tämä on Amerikan paras tiimi.
Kertokaa meille,
miten lisäämme onnellisuutta -
ja elinajanodotetta.
Meillä on tämä avoin tila. Mitä teemme sillä?
Tehkää puisto!
Paikka, jossa yhteisö voi kokoontua,
jossa voisi olla puutarhoja. Teillä voisi olla yhteisöpuutarhoja,
joiden avulla asukkaat voivat arvostaa terveellistä ruokaa.
Siihen täytyy oppia. Heidän on kylvettävä siemenet,
ja jonkun täytyy kannustaa tällaiseen toimintaan.
Ei ole muita vaihtoehtoja kuin ruuhkaiset kadut.
Ihmiset eivät kävele.
Tämä oli ennen pääreitti.
Sen piti kestää 40 000 autoa ennen moottoriteitä.
Nykyään liikennettä ei ole läheskään niin paljon.
Jos poistaisimme ylimääräiset kaistat,
jalkakäytäviä voisi käyttää.
Kaupungeilla on uskomatonta voimaa.
Jos on selkeät tavoitteet,
kaupungit voivat muuttua täysin vain muutamassa vuodessa.
Kymmenen vuoden sisällä Amerikka voi olla sininen vyöhyke.
Meidän pitää vain keskittyä ajattelemaan,
että ihmisten asenteiden muuttamisen sijaan -
muutammekin ympäristöä.
Kuvittele yhteisö, jossa halvimmat ja herkullisimmat ruuat -
ovat kasviperäisiä.
Kuvittele tiet, joita ei rakenneta vain autoille,
vaan myös ihmisille.
Missä on helppo tavata ihmisiä,
missä ihmiset hyödyntävät tarkoitustaan.
Sinisten vyöhykkeiden opetukset ovat toteutettavissa.
Meillä on uusi linssi, jolla voimme luoda maahamme terveyttä.
Oikean pitkän iän reseptin.
Suurin oivallus on kuitenkin se,
että samat asiat, jotka pidentävät elämäämme,
tekevät myös elämästä elämisen arvoista.
Sarjan tarkoitus on viihdyttää ja opettaa, ei tarjota lääketieteellisiä neuvoja.
Tarkista lääkäriltäsi ennen kuin teet muutoksia elämäntapoihisi.
Tekstitys: Eveliina Niemi