Què tenim, doncs?
L'he envoltat de vidre de plata per examinar-lo sense perill.
Sí, però és de dia.
Ja, però crec que està clar que el risc no m'agrada tant com a tu, no?
A veure. L'intrús volia l'anell, però per què?
Pels segells.
H 22 115.
Podria ser una "H" de Hugo?
Ja ho he pensat. Però i l'altra gran "H" de la vida de l'Annabel?
Acte 2, escena 2.
"Dubta de si els estels són de foc dubta de si el sol es mou
dubta de si la veritat és mentidera,
però no dubtis mai del meu amor."
Ja està! El segell és una carta d'amor.
Per això ella volia que agafés l'anell. Demostra que estava amb el Hugo.
- Amb això l'enviem a la presó, no? - No.
No demostra res.
D'acord, estaven junts. Però això no demostra que ell la matés.
L'anell va a la caixa forta i em quedo la clau
perquè, vaja, no ets de fiar.
- Però és la seva font. - Que vas robar.
Hem rebut la decisió sobre la casa del carrer Sheen
i si no ens posem les piles ja, adeu agència.
- "Supervisió obligatòria indefinida"? - Què vol dir?
Que continuem devent 60.000 £
i a més no podem fer res sense la supervisió d'un adult.
No pot ser. Que estan de conya?
No. Ho fan per asfixiar-nos.
Però tinc un pla.
Anar a veure un home que té un fantasma.
ONADA DE MORTS SENSE EXPLICACIÓ
FANTASMES ENTRE NOSALTRES
EL CONTACTE AMB UN FANTASMA MATA
MORTS
IMPOSICIÓ D'UN TOC DE QUEDA
COMMOCIÓ ECONÒMICA
FERRO, PLATA, SAL: LA MILLOR DEFENSA
ACCIONS
BASADA EN LES NOVEL·LES DE JONATHAN STROUD
ALGUNS JOVES PERCEBEN FANTASMES
MORTS
"EL PROBLEMA" 50 ANYS ENÇÀ
¿El teu gran pla
és un encàrrec de Fairfax Iron que no podem dur a terme legalment?
Aquesta negativitat és la raó per la qual no t'explico res a priori.
"Busquem agents per a una investigació paranormal inusual.
Recompensa proporcional al risc."
Molt de risc, doncs, no?
Esperem que almenys 60.000 £.
Tancant portes.
Quan hi arribem, hem de ser impecables.
Del tot professionals. Així que parlaré jo.
Vaig veure Sir John Fairfax
quan va donar defenses de ferro a l'escola i va fer un discurs i tot.
La Srta. Kingston va fer-se un pentinat.
Sí, aquesta és just la mena de comentari a evitar.
Has dit "un home que té un fantasma". Saps amb qui parlarem?
No. Només la planta.
Vint.
L'última planta. No creus que pugui ser…
Tancant portes.
Directes al despatx. Això és tenir classe.
És el despatx de Sir John Fairfax.
No té sentit. John Fairfax no ens necessita.
És famós. És ric. Ha creat Fairfax Iron.
L'edifici sencer.
No és sinistre que algú hagi fet tants diners amb el Problema?
Em mereixo alguna cosa per protegir el país de nit, no?
Mare meva, ho sento molt.
No, té raó, és sinistre.
El Problema ha desfigurat tot el món.
Encantat de conèixer-lo. Anthony Lockwood.
George Karim i Lucy Carlyle.
Som Lockwood & Co.
Ah, clar. Els infames.
Molt bé, seguin.
A sota dels aspersors.
No m'esperava tractar directament amb vostè en respondre l'anunci.
És una situació delicada. Prefereixo ser discret.
He decidit vendre unes quantes propietats,
entre elles, Combe Carey Hall, a Berkshire.
És bonica, però té una col·lecció persistent de visitants.
He procurat mantenir-ho al marge de la premsa
i el possible comprador no en sap res.
I vol que sigui segura abans que la visiti.
Exacte. I no hi poden haver danys, així que res de bengales o explosius.
És una tasca perillosa, i cal fer-la ràpid i en secret.
Totes les firmes notables m'estan fent pressupostos.
Així que, francament,
una agència com la seva només aconseguiria l'encàrrec oferint un preu més baix.
Els nostres serveis són equiparables als de la competència
i no ens cal fer rebaixes per tenir feina.
Menteix com un polític,
però al principi em dedicava als casinos, senyor Lockwood.
Mai se m'escapa un bluf.
Creu que Fittes i Rotwell seran discretes?
Debaten i consensuen totes les decisions.
I necessita una organització més àgil.
Com la nostra petita agència independent.
Som l'única agència que pot fer aquesta feina tal com vol.
Bon discurset.
Però col·laboro amb el DRCP, i sé que no els deixaran fer aquest encàrrec.
Per això és millor que no se n'assabentin.
Rotwell m'ha pressupostat 90.000 lliures.
A vostès no els pagaria un penic més que la multa que deuen.
Quant és? 40.000 lliures? 50.000?
Seixanta mil, en realitat. És un home ocupat, Sir John,
així que no ens compliquem.
Pagui la nostra multa i arreglarem casa seva.
Què li sembla?
Seixanta mil! Ens pagarà seixanta mil!
Però encara no les tenim. I ens hem d'afanyar.
Lucy, prepara-ho tot per marxar.
George, esbrina tot el que puguis sobre la casa, d'acord?
Jo aniré a Satchell's, a veure què podem dur que no exploti.
Us veig a casa. No l'hi digueu a ningú.
- Aquest encàrrec ens matarà. - Vaja, quina pena.
Uau. Tot això és sobre Combe Carey Hall?
Sí, tot el que el Fairfax ha omès.
No és una casa de camp normal. Abans era un convent medieval de devots de Satanàs.
Que bé. Monjos diabòlics.
Almenys sabem a què ens enfrontarem. Més cervesa?
No, de fet no en tenim ni idea.
Hi ha hagut moltes morts, com ara en una festa fa 30 anys,
i no es van atribuir als monjos,
sinó a una Escala que Brama
o a una Habitació Roja, a saber.
Sense bengales, és un suïcidi. Tampoc som els primers a intentar-ho.
A l'inici del Problema, Fittes va enviar-hi un equip d'elit.
Només va sobreviure una persona, i un tal Samaran Pandey va desaparèixer.
- El Fairfax ens ha amagat tot això. - No, ha fet un bon negoci.
I nosaltres també. És un encàrrec a l'alçada dels nostres talents.
Però som un equip, així que si un dels dos té una idea millor per salvar l'agència,
soc tot orelles.
Molt bé. Decidit, doncs.
Hola. Lockwood & Co.
És el Barnes. Per a tu.
- I els guants? - Neteja compulsiva.
- Hola? - Carlyle? Soc l'inspector Barnes.
- Hola. - Ha dit al Lockwood que marxa?
Sí. Li ho he dit. Marxo en un parell de dies.
Hauria de marxar abans.
Volia avisar-la. Hem alliberat Hugo Blake aquest matí.
No tenim prou proves per retenir-lo. Res que demostri que era a la casa.
Si no l'haguessin cremat, potser hi quedaria alguna cosa.
Digui al Lockwood que demà vinc a parlar del nou supervisor.
- Demà no hi serem. - Per què no?
Perquè venen a fumigar la casa.
L'endemà, doncs.
Torni a casa d'una peça.
No estàs muntant merder a baix, oi?
George, pots deixar de netejar i venir a ajudar-me amb les cadenes?
Deixa'm anar.
No et podré ajudar.
Em vas donar l'anell.
Perquè no ets de fiar.
Uau. Que verd tot!
No has sortit mai de Londres, George?
- A veure la meva àvia a Sidcup. - Sidcup és Londres.
Doncs ja ho saps. No sembla que m'hagi perdut gran cosa.
Al·lucino que anem a casa de Sir John Fairfax.
Et posa molt aquest home, no?
Si vols dir-ho així.
Ha destacat en tot el que ha fet. La indústria editorial, l'espectacle.
Va començar en la siderúrgia passats els trenta, i mira'l.
I també va partir de zero.
No, és de casa bona. I tu tens un casal al centre de Londres.
Hipotecada de dalt a baix, George. Soc gairebé un serf.
Benvinguts. Soc l'Ellie, l'ajudanta del senyor Fairfax. Veniu.
- I Sir John… - Us espera a la casa.
- Estàs bé? - Una vella ferida de guerra.
- Eres agent? - Molts empleats de Fairfax ho érem.
És un bon contacte a tenir quan perds el talent.
No és que sigui amable, però dona segones oportunitats.
- I paga bé. Pugeu. - Hem d'anar en aquesta carraca?
Què fas? Mai t'aturis al llindar d'una casa encantada.
Regla número u.
Sí, no ho sé, creia… que sentia alguna cosa.
Benvinguts a Combe Carey Hall. Van tard.
Deixin les bosses i afanyin-se, si us plau. El sol es pon.
No entenc aquest lloc. Res és on hauria de ser.
Això és la galeria.
El convent original va quedar destruït quan els monjos van suïcidar-se en grup.
T'havies d'entretenir tu sol, llavors.
La casa actual la van fer sobre les ruïnes, estil Frankenstein.
El Sr. Lockwood ha infringit el tracte. Ha portat una bengala.
Ai, mare.
- Li he demanat que registrés l'equip. - Que què?
Vaja, doncs vostè també ha infringit el tracte, registrant les bosses.
Que jo sàpiga a l'acord no hi diu res
que m'impedeixi assegurar-me que no em cremaran la casa.
Tenen certa reputació, al capdavall, així que quedem en paus.
Molt bé, es fa tard.
El sol ja gairebé s'ha post.
Per què coi has dut allò?
A part, tenim bengales molt millors.
Els deixarem fer.
Per nosaltres és una mica tard per ser aquí sense perill.
Allà hi ha l'Escala que Brama.
Els durà a l'Habitació Roja,
que és on probablement es troba la font principal.
Tornarem al matí.
- Tenen tot el que necessiten? - Segur que sí.
Bona sort.
Senyor Lockwood. DRCP. Obri la porta.
Així que fumigar…
- Esbotza-la, va. - Sí, senyora.
Tota la casa s'està congelant,
i costa ubicar la font
perquè les habitacions no quadren.
Crec que hi ha alguna cosa vella amagada.
Anem a cegues. Segur que volem fer això?
No. Lockwood?
Lockwood, què fas?
Pesco una cosa.
Espero que això us tranquil·litzi.
Vaig venir després d'anar a Satchell's per reconèixer el terreny i amagar això.
Estava clar.
El Fairfax, sent com és, ens registraria.
I jo, sent com soc, portaria bengales de contraban.
No tenim les habituals, només aquesta bomba.
De magnitud industrial. Millor que ho sigui, amb el que va costar.
I la bengala de la bossa era contraban de distracció.
Tot forma part de la dansa.
Per què no ens ho deies?
I privar-nos d'aquest moment tan maco?
Au, va, Luce. No soc un monstre.
Molt bé. Som-hi?
Noteu res?
Si això és una escala que brama, està molt callada.
- Potser s'ha agafat la nit lliure. - Com hauríem d'haver fet nosaltres.
Esteu a punt?
Les parets donen males vibracions.
Molt males vibracions.
Sento crits.
Caos. Hi ha moltes veus.
No és gaire roja, no?
Luce, ajuda'm amb la cadena.
George, assegura la retirada.
- Sis graus i baixant. - Sigui el que sigui, s'apropa.
Ni rastre de cap font, per això. Que estrany.
George, deies que hi ha habitacions secretes?
Pels plànols, és probable.
Les buscarem. Tu queda't aquí vigilant.
Busca cambres d'aire, parets falses. Qualsevol lloc on hi pugui haver fonts.
És ple de resplendors. Va morir molta gent, aquí.
Creiem que és aquí, la font de la visita principal?
- Cinc graus de temperatura. - Espera.
Para de picar. He d'escoltar.
No estic picant.
Torneu al cercle, ja! Està passant alguna cosa.
Què fa aquest soroll?
Sang.
No és sang. No pot ser. És plasma.
Sembla sang, fa olor de sang…
Pot fer-vos un frec fantasma, compte.
Com ho ha fet, això?
El cercle és massa gran. Hi ha un punt feble al mig.
Sortim d'aquí. Deixeu l'equip. Cap a la porta.
Pensava que l'havies fixat!
- I ho he fet! No pot ser! - Està tancada amb clau. No podem sortir!
Ens hem de calmar. S'alimenta del pànic.
Necessitem una altra sortida. Torna on eres, mira si trobes res.
George, l'hem de distreure.
S'ha acabat ser amables amb aquesta cosa.
Vinga. No siguis tímid.
- Hi ha alguna cosa segur. - Molt bé. Continua buscant.
És a tot arreu.
Això no és un sol fantasma!
- Lucy, què has trobat? - No ho sé. Necessito temps!
Estan cooperant. Mare meva.
Concentreu-vos.
Com coi hem de lluitar contra això?
Lucy, digues que és una porta.
Vull començar a córrer ja!
Els poltergeists tanquen portes,
però només els canviants poden aparèixer com a sang, i mai tanta!
És una nova classe de tipus dos?
Era un canviant normal. Cap fantasma podria moure tant de ferro.
- Això ho ha fet un viu. - Què? Qui?
El Fairfax? No, no gosaria tornar aquí per fer-ho.
Potser l'Ellie encara té talent. Potser és una prova.
Què? No pot ser que creguis que en traurem alguna cosa, d'això.
És una trampa mortal.
Déu meu.
La temperatura acaba de baixar.
L'Habitació Roja no és la visita original, sinó una de secundària.
Hi ha alguna altra cosa.
- I si no hi ha sortida? - Vaja, doncs que la dinyarem.
Per què adoren els fantasmes, les aranyes?
Tant és. Serveixen d'advertència.
Vet aquí un exemple.
- Hòstia. - Sam Pandey.
Deu voler dir-nos que no anem allà baix.
I ara hi estem anant.
Alguna cosa ens espera.
No deu ser pas aquesta, l'Escala que Brama, oi?
Potser. Al Fairfax li agraden les sorpreses.
Clar que va triomfar en el món de l'espectacle.
Som-hi.
D'acord.
Fairfax i el món de l'espectacle.
Un moment. George, Lucy, espereu. Crec que ja ho entenc.
- És aquesta, l'escala. - Correu. Baixem-ne, ja!
Què farem, ara?
S'ha acabat.
Els monjos.
Van morir aquí.
George, troba la font. Luce, ajuda'm a repel·lir-los. Hem de guanyar temps.
Què vols dir, "troba la font"? No hi ha res, aquí!
El noi de Fittes!
El noi de Fittes no és el problema. Vinga!
Lucy, no!
- Estaves espectrificada. - Sí. Però he trobat la font.
- Al pou. Els seus cossos! - Anem tard. N'hi ha massa!
Sort d'infringir el tracte.
Demaneu un desig.
George.
George!
Estàs bé?
Em fa mal la galta.
Lucy.
- Lucy. - Ell no rep cap bufetada?
Me'n mereixo una. He sigut idiota. No us hauria d'haver dut aquí.
Mira. No em puc creure que no m'hi fixés.
Fairfax no només es dedicava als casinos.
Era l'home més influent del Soho abans de la siderúrgia.
- El Fairfax coneixia l'Annabel? - No només això. Crec que estaven junts.
Li va donar l'anell.
Segur.
Amb aquell segell singular, hi deu haver un registre de qui el va encarregar.
Espera, llavors… Ell la va matar?
L'anell n'és la prova.
Crec que ens ha dut aquí perquè la casa ens mati.
Ni tan sols seria sospitós, tres agents més que moren a la feina.
Som-hi, marxem d'aquí.
Abans que s'adonin que som vius.
Passant per l'Habitació Roja, no.
Mireu, hi ha llum! Potser podem sortir per allà.
Som-hi!
Ràpid!
No us mogueu.
Mans enlaire.
Vostè. Ens ha portat aquí perquè hi moríssim.
Eres tu.
Eres tu qui va entrar a casa, a qui vaig ferir.
No és vella, la ferida de guerra.
Allà, que jo et vegi.
Segur que podem resoldre això nosaltres dos sols.
Vol el seu anell. Creia que podria esperar a l'alba
per agafar-nos-el de la butxaca.
Doncs som aquí.
El segell és el que és incriminatori.
Una marca tan específica.
Se'n deu penedir d'haver-li comprat a l'Annabel.
No. No me'n penedeixo d'haver-li comprat.
Me'n penedeixo de no haver-me'l endut quan la vaig emparedar a la xemeneia.
Sabia que era atroç.
Però no podia tirar la meva vida per terra per un sol error.
Ni llavors ni ara. Així que deixa l'estoc i dona'm l'anell.
No puc.
No el tinc.
No el portem amunt i avall. No estem bojos.
I soc l'únic que sap on és,
així que si em mata, mai el tornarà a veure.
Això és un bluf.
- Dispari'm, doncs. - Lockwood, no!
T'hauries entès bé amb els monjos. Tens ganes de morir.
Sí, potser.
Però no ho farà.
Està pensant en totes les maneres en què podrien enxampar-lo.
Tu també ets un actor, oi?
A veure de què ets capaç.
No.
Mira.
Fas cara d'espantat.
Com l'Annabel.
No li dispari.
Això és el que vol, oi?
- Lucy, què has fet? - Què és?
- L'ha tornat a robar, Lockwood. - Què hi ha?
Lucy, què fas?
És la font de l'Annabel.
Fa temps que el vol veure, senyor Fairfax.
- Què? - Lucy…
Annabel!
Treballo amb bojos rematats.
No es mogui!
Deixeu-me!
Som agents, és el nostre encàrrec.
Ens han contractat per ser aquí. No tenen dret a fer això.
- Els he ordenat que no treballessin. - Sí, té raó, i ho entenc…
Calli.
Sabia que no seguirien les normes ni una nit.
Però ara em sentiran.
Anthony Lockwood, George Karim,
Lucy Carlyle, queden detinguts
per fer una investigació il·legal infringint una decisió del DRCP.
Hem sobreviscut un intent d'assassinat.
Fairfax va matar Annabel Ward, i ens va dur aquí per matar-nos també.
El Fairfax que ha sigut carn i ungla amb el DRCP els últims deu anys.
És cert. La va escanyar i va deixar que es podrís a la xemeneia.
- Per què l'hauria de creure? - Diu la veritat. En tenim proves.
L'encàrrec era un parany. Pregunti-ho a l'Ellie. L'ha sentit confessar.
Si és veritat…
Inspector Barnes? Perdó per interrompre. El sotscomissari acaba d'arribar.
- Fiqui'ls a la furgoneta. - Inspector… M'ha de creure.
Inspector…
Diuen que heu matat Sir John Fairfax.
- Sí que sortireu al diari, doncs. - Què hi fas, aquí?
Soc l'enllaç especial de Fittes.
Ajudem a controlar agents rebels. Un plaer haver-vos conegut.
Parlaré amb la premsa.
Els enfonsaré.
Ho explicaré a tothom.
Ei, veniu aquí.
Què?
Què fa el sotscomissari aquí a les cinc del matí?
S'estan enduent caixes. Què coi passa?
Inspector, què coi està passant?
No els detindrem.
Si signen aquests papers.
Un acord de confidencialitat. Ni de conya.
Facin-ho. O estaran desprotegits.
De què?
- Sap què s'està tapant, aquí? - Això no és normal.
- Va en contra les regles. - Signin els documents.
Mai l'havia vist fer res intel·ligent.
Els durà a casa.
S'han quedat tot l'equipament.
Saben alguna cosa del Fairfax que no sabem i ho volen així.
A part del fet que era un assassí, vols dir?
Ningú sabrà mai el que hem fet.
Sí, però vaja,
almenys som vius.
Estimats germans, som aquí
per dir adeu al Samaran
i deixar-lo en mans de Déu.
Perdonin?
Perdonin.
Hola. Em dic Penelope Fittes.
Ho sabem.
I vostès són Lockwood & Co.
Per servir-la.
No ha vingut per nosaltres, no?
És un plaer conèixer-los, però no.
La meva mare va dirigir la primera cerca a Combe Carey Hall.
Va ser l'única supervivent, i suposo que sempre es va sentir culpable perquè…
El Sam era com un germà petit per ella. Gràcies per trobar-lo.
Vostè deu ser la Lucy Carlyle.
Sap com em dic?
- Sí. - Sap com em dic jo?
Clar que sí, senyor Karim. Estic contenta que li vagi bé.
Tant de bo continués a la meva agència. Vaig fer fora l'enze que el va acomiadar.
Quina pena. Era enze, però hi encaixava molt bé, allà.
Entenc per què està més a gust on és ara.
Gràcies de nou. De debò.
Adeu.
Per què has dit això? Ha sigut amable.
Au, no és moment de barallar-se. La Penelope Fittes sap qui som!
- Aquesta carta del DRCP és increïble. - Podria ser pitjor.
Ho taparan tot. Diuen que el Fairfax va morir de causes naturals.
Volen protegir-ne la reputació, però per què?
A saber què feia, però està clar que matar l'Annabel n'era la punta de l'iceberg.
Però, vaja, almenys ens pagaran.
- Les 60.000 lliures? - I què? No en podem parlar.
Combe Carey Hall hauria de fer sortir el nostre nom a les portades.
Ara és com si mai hagués passat.
El teu nom, vols dir.
És fantàstic. Ens han tret la supervisió. No tenim deute!
Ni clients, ni reputació,
i tenim molts altres deutes a part de la multa.
George. Això és una prova que vas robar. Ha d'anar a la caixa forta.
Només vull saber què és.
Per què també era a les caixes, aquesta insígnia?
És fascinant.
Siguin el que siguin, no li fan res a un fantasma de mala llet.
La van assassinar cruelment, George, què esperaves?
I, sí, feia por al final, però em sentia com si la conegués.
Com si encara fos viva.
Vigila.
Oir pot trastornar-te.
- I si no vigiles, pot ser… - George!
Ja pots oblidar-te de tot això, Luce.
Vaja, al final va anar prou bé.
Et guardaré això.
Ja que hi baixes, pots posar això en un lloc segur?
QUART NIVELL
L'has signat tu.
Es pot fer, això?
Per la cara que feia el Barnes,
ni tan sols ell sap les regles. Per què no, doncs?
A més, és la meva agència.
Hi pertanys.
Lucy.
No hauries d'haver dit això.
Sobre ser oient.
Algú ho havia de dir.
S'ha lligat massa a l'Annabel, i les persones oients es poden cremar.
L'hem de cuidar.
És bona, i…
m'està començant a entendre.
És molt més forta del que penses.
Va tot bé?
Luce?
Lucy?
Va tot bé?
Subtítols: Marina Torruella Bonsoms