Dolken er fra Mogulriget. Indien i 1500-tallet.
De kommer i par, så den anden kan føre os til Carvers morder.
Nej.
I fik chancen. I er for synlige.
Bickerstaffs spejl, knoglespejlet, det er Fittes' job nu.
- Det mener du ikke. - De klarer det ikke.
- Det falder i forkerte hænder. - Glem det.
Se jer omkring.
I har intet værn, intet tilsyn,
Jeg har ikke tid og ressourcer til at beskytte jer.
- Jeg ved, du ikke kan lide os… - Jeg har ikke…
Eller vores metoder. Men de virker.
Vi fandt Annabel Wards morder. Ingen andre ved det, men du gør.
Kom nu, vi er gode.
Jeg beder dig om at give os chancen for at finde spejlet.
Hvad med dig, Carlyle?
Du er usædvanlig stille.
Vi bør gøre jobbet færdigt. Vi er dit bedste bu.
Vi kender risikoen.
Lad os gøre det.
Fint.
Men jeg beder jer ikke,
jeg beordrer jer,
til at tænke jer om.
I har at gøre med virkelige forbrydere. Kød og blod.
Så hold jer til den psykiske side.
Find knoglespejlet, og overlad resten til DEPRAC.
Sir? En kritisk hændelse i Kilburn.
Lad det ikke være sidste gang, jeg ser jer i live.
Gør jeg det rigtige?
Du advarede dem. Hvad kan du gøre?
De har talentet.
Ja.
De stakler.
BØLGE AF UFORKLARLIGE DØDSFALD
SPØGELSER GÅR BLANDT OS
SPØGELSESBERØRING DRÆBER
DØDSFALD
NATLIGT UDGANGSFORBUD HÅNDHÆVES
ØKONOMISK CHOK
JERN, SØLV, SALT: DET BEDSTE FORSVAR
TEKNOLOGILAGER
BASERET PÅ JONATHAN STROUDS ROMANER
UNGE FORNEMMER SPØGELSER
DØDSFALD
"PROBLEMET" EFTER 50 ÅR
Jeg bør fortælle, om min Bickerstaff-research.
Vinduet er i stykker?
En fugl ramte det.
Det viser sig, at han var en højt respekteret kliniker, psykiater.
Pioner inden for teknik.
Han afholdt hemmelige møder i Hampstead.
De var forblevet hemmelige, var det ikke for Mary Dulac.
- Hvem er Mary Dulac? - En forsvunden gæst.
Hun forsvandt lige efter et møde.
Det særeste er dette.
Hun dukkede pludselig op ti år senere,
men var blevet vanvittig.
- På grund af knoglespejlet? - Det giver mening.
Men hvorfor vil alle have det? Hvad kan det gøre?
Udover at drive folk til vanvid?
Det er mere end et farligt relikvie.
Det er noget helt unikt.
Godt gået.
Endelig vågner I op.
Lucy, hvad er der galt?
Det taler.
Hvad mener du?
Det tog jer lang tid, ikke?
Lucy, hvad sker der?
Det taler til hende.
Hvorfor hjælper du os ikke?
Jeg er bare en håndlanger.
Min herre har svarene.
Din herre?
Det var det, du mente.
Du kender Bickerstaff!
Jeg vidste, han ville vende tilbage.
Min herres magt kan ikke forblive begravet.
Hvad er knoglespejlet? Hvad gør det?
- Tag mig derhen, så viser jeg det. - Hvorhen?
Min herres hus.
Hvorfor?
- Hvad finder vi der? - Svarene på alt.
Men jeg vil have noget til gengæld.
Jeg vidste, kraniet var noget særligt.
Det var kun et spørgsmål om tid, før det gjorde noget fantastisk.
- Godt klaret. - Gudskelov for dig, George.
Ved I, vi skriver historie her?
- Du må ikke sige det til nogen. - Din aktivværdi er steget.
Pressekonference?
Sjovt.
- Jeg er glad for, at du tror mig. - Jeg er videnskabsmand.
Jeg tror ikke noget uden beviser.
Hvad gør vi?
Slipper vi det fri?
Vi stryger det med hårene.
Det fører os til Bickerstaff, og så finder vi ud af det.
Lucy bestemmer.
Der er intet pres fra os. Eller kraniet.
Det ændrer oddsene, hvis du kan tøjle det.
- Kan du det? - Det finder vi ud af.
Gid otteårige George Karim kunne se mig nu.
Det bedste eksperiment. Jeg afprøver et type 3.
Og mig.
Du klarer den.
Vi passer på dig.
Er I klar?
Hvordan kendte kraniet Bickerstaff?
Han var en håndlanger. Han kaldte ham "herre".
En okkult læges medhjælper. Det lover godt.
- Nej! - Vent.
- Stop her. - Vent.
Hvad er det?
Gå ikke indenfor. Vent her.
- Lad Lockwood og Karim gå. - Hvorfor?
Fordi de ikke kan tale med mig, og det kan du.
De kan undværes.
Hvis du dør, er jeg fanget i dette glas for evigt.
- Lucy? - Vent.
Jeg bestemmer nu.
Karim har mærket knoglespejlets kraft.
Lad ham få det, han ønsker.
Lucy, fortæl os, hvad det siger. Du må ikke holde os udenfor.
I skal vente her. Jeg går ind.
- Nej. - Lucy, du går ikke derind alene.
Jeg er ikke alene.
Stol på mig.
Hvis vi ikke er tilbage om et kvarter, kan I komme ind.
Du sagde, jeg bestemmer.
Så jeg har ansvaret.
Det er mit valg.
Tåbelige pige.
Hjemme.
Meget hyggeligt.
Nu til vores aftale. Åbn låget. Luk mig ud.
Nej.
Vi havde en aftale. Luk mig ud!
Vi skal finde det, vi leder efter.
Du skal sige, hvad det er.
- Hans papirer! Jeg fører dig. - Du kan gøre det derindefra.
Sig, hvor jeg skal lede.
Hvor gemmer din herre sine hemmeligheder?
Bag en lukket dør.
Hvad fornemmer du?
Spor
af cigarer.
Druk.
Mænd.
Spisestuen.
Åbn den.
Hvad er det?
Det er ikke et spisebord.
Det er en slags
operationsbord.
Det lyder,
som om noget bliver
savet.
Som om blod drypper.
Jeg troede, han var psykiater.
Ikke kirurg.
Han var et geni.
Visionær.
Lad os hente det, vi kom efter, og komme ud.
Luk mig ud, så viser jeg dig det.
Vis mig det, så lukker jeg dig ud.
Du har brug for mig i live.
Så begynd at tale nu.
Se nærmere.
Tre rør er til blod. Den sidste er…
En kontakt.
Jeg troede, det var det bedste, der var sket for os.
- Det kan være det værste. - Jeg er enig.
Hun sagde: "Hvis vi ikke er tilbage om et kvarter…"
Hun taler, som om de er et hold.
Teknisk set er det mit.
Teknisk set var det aldrig dit.
Hvor lang tid?
Ti minutter.
Lucy bestemmer ikke her.
Hvem ved, hvad det hvisker i hendes øre?
Har du glemt Annabel Ward?
Som jeg ser det,
har vi sendt hende alene ind i et hjemsøgt hus.
Du har ret. Det er vanvittigt.
Hvad er det?
Nej.
Ved vi, hvilken vej hun gik?
Nej.
- Hvad var det? - Noget fornemmer dig.
Skynd dig. Gennemsøg skrivebordet.
Kom nu.
- Hvad er det for papirer? - Ikke der. Led videre!
Pis.
Det er det. Pas på dem.
Hurtigt, Lucy, de kommer!
- Lucy. - Kom så.
For sent.
- Hvorfor lyder de sådan? - Deres sidste åndedrag.
Vent.
De var hans patienter.
Han dræbte dem.
Lucy!
Hvor er du?
Lucy, svar os!
Luk mig ud nu, Lucy.
- George! - Han kan ikke hjælpe dig nu.
Men det kan jeg. Befri mig!
Lockwood! Kom nu!
Lockwood! George!
Lockwood! Kom nu!
Lucy!
Slip mig fri!
George, det er en faldlem.
Tving den ikke op. Der er nok en udløser.
Lucy, vi er her. Vi kommer.
Dit fjols. Du har ødelagt os!
Du vidste det!
Lockwood!
Lockwood, den er her!
- George! - Prøv det der.
- Lucy, vi kommer! - Hold ud!
- Hvad fanden skete der? - Han var et uhyre.
Kom her.
Det er okay. Vi har dig nu.
Du er i sikkerhed. Du er hos os.
Du må ikke arbejde alene igen.
Jeg er ligeglad, hvad kraniet siger. Vi er dit hold.
Ikke ham.
Fandt du noget?
Ja.
Du er utrolig.
- Må jeg dykke ned i Bickerstaffs papirer? - Værsgo.
Er du okay?
Alt i orden?
Ja. Jeg…
Jeg skal lægge ham væk. Man kan ikke stole på ham.
- Godmorgen. - Har du stadig nøglen?
Smid aldrig en nøgle væk. De åbner alle et eller andet.
Du er altid velkommen her. Det ved du.
Tak, Locky. Jeg elsker, hvad du har gjort med stedet.
Jeg har ikke rørt det.
Netop.
Jeg troede, du måske havde ændret et par ting.
Bruger du rummet på reposen til noget?
Nej.
Du kan ikke undgå det.
Det ved jeg.
Ja. Jeg kom ikke for at blande mig.
- Jeg hørte, Carver fik din besked. - Han kom ind med en kniv i ryggen.
- Var det Winkman? - Det er meget muligt.
Du er velkommen til at gemme dig i en husbåd ved Eel Pie-øen.
Det er fristende. Vi prøver stadig at finde spejlet.
Har du hørt noget?
Hvis husbåden er for tæt på, kan vi tage til Camber Sands?
Det har du, ikke?
Hvad så med et pakhus ved midnat,
fyldt med bøller og et ægtepar, der ville myrde dig?
- Mere din stil, ikke, Locky? - Midnat i aften?
- Privat auktion. Værdifuldt relikvie. - Præcis.
Fothergill's Wharf. Lige ved floden. Mit territorium.
Du bør holde dig langt væk.
- Medmindre jeg hjælper dig. - Flo, jeg kunne kysse dig.
Bare lad være at dø.
Det er nok for mig.
Gem dine kys til pigen.
- Hvem? - Du opfører dig anderledes.
Hun er en kollega.
Lockwood?
Undskyld.
Det er min ven, Flo Bones. Flo, mød George.
- Chef for forskning. - Og køkkenchef.
- Medmindre Locky har oppet sig? - Kan du lide shirini morabaii?
Meget lækre.
Kom tilbage og smag min noon khamei. Det er min specialitet.
- Hvor har du gemt ham, Locky? - Jeg ville spørge om det samme, Locky?
Jeg må løbe.
Vi ses i aften. Klokken 23.30. Salter's Landing. Kom ikke for sent.
- Hvad sker der i aften? - Jeg forklarer.
Jeg skal forklare dig og Lucy noget først. Noget stort.
Det er gamle skildringer af ånder, der er bundet til deres kilder.
Bickerstaff må have stødt på disse illustrationer og afprøvet teorien.
Derfor var hans kælder som en gyserfilm.
Dræbte han patienterne for at få kilder?
Nej, det er for usikkert.
Hvis man dræber nogen, bliver deres krop ikke altid en kilde.
Medmindre man sørger for det.
Så han tog dele af dem, mens de stadig var i live.
Det voldsomme traume
bandt spøgelserne til deres knogler.
Og se.
Syv spøgelser.
Ligesom Carver sagde.
Det her er en opskrift på et knoglespejl.
Tror du, at kraniet ved, hvilket sprog det er?
Vi er ikke på talefod lige nu.
Joplin ved det sikkert.
- Vi kan ikke sige det. - Vi kan stole på hende.
Jeg mødte hende i arkiverne. Vi spiste middag.
- Spiste du middag med Joplin? - I hendes lejlighed.
Hun var meget sød.
Og der er mere. Mary Dulac skrev en bog.
Den skøre dame? Det er nok noget vrøvl.
Det er hendes bekendelser. De kan være nøglen til dette.
Men næsten ingen blev trykt.
Der er en i det sorte bibliotek hos Fittes.
Vi kommer ikke ind i Fittes-bygningen for ikke at nævne det sorte bibliotek.
Jeg er ikke sikker.
Det kom gennem brevsprækken tidligere.
"Anthony Lockwood og Co.,
bureauet Fittes inviterer jer til Fittes at 50-ballet."
Og det er i aften Okay.
Godt. Nej, det er fantastisk. Det betyder, at vi er tilbage på sporet.
Okay. Her er planen.
Oversæt papirerne om, hvordan spejlet blev lavet.
Tag til festen, find Mary Dulacs bog,
find ud af, hvad spejlet gjorde ved hende.
Og så henter vi det.
- Hvordan gør vi det? - Flo har fundet en måde.
Køb en kjole.
FITTES AT 50-BALLET
"Festpåklædning."
Kan jeg give dig en hånd?
Følger du efter mig?
Nej. Undskyld, jeg ville ikke…
Jeg…
Jeg så dig lige, og så tænkte jeg…
Saunders fortalte mig, hvad du gjorde forleden.
- Du kaster godt, hører jeg. - Jeg kaster som en pige.
Lockwood & Co. var intet før dig. Ingen tog dem alvorligt.
Det har ændret sig. Og det er tydeligt hvorfor.
- Vi er et godt hold. - Ja?
Du er spildt her.
Fittes er et godt sted at arbejde.
- De afviste mig, så… - De begik en fejl.
Hør. Han har nok fortalt, hvor slem jeg er.
Hvis du vil finde ud af sandheden,
kan du tage til festen med mig?
Desværre. Jeg tager med…
- Lockwood. - Og George.
Selvfølgelig.
Det med festen var lidt meget, ikke?
Hvad med en kop kaffe?
Jeg må gå. Gå indenfor.
- Selvfølgelig. Vi ses. - Ja.
Men tænk over det, ikke? Vil du ikke nok?
Det hele.
Ja.
Undskyld.
Men det er sikkert nu. Pamela skulle nødigt…
Pamela?
Hej.
Masser af bøger og kung pao-kylling. Jeg har ikke sagt noget til nogen.
Kom med.
Må jeg komme ind?
Ja.
Har du alt?
- Ja, det tror jeg. - Godt.
Er alt i orden?
Med kraniet.
Det er fint. Det går mig bare lidt på.
Gammel ven?
Den bedste. Det var hendes idé. At tage til London, tage til fester.
Leve livet.
Nu er jeg her uden hende.
Jeg føler, at jeg stjal det fra hende.
Det er dumt.
- Er hun død? - Spøgelseslammet.
- Det har du ikke sagt. - Du spurgte ikke.
Undskyld.
For ikke at spørge.
Det gør mig ondt.
Hun ville nok sige, du skulle have det sjovt.
Leve livet for jer begge.
Ja.
Tag den her.
Den tilhørte…
…en, der stod mig nær.
Men hvad hvis jeg mister den?
Du plejer at passe godt på halskæder.
Tak.
Er der ikke andet?
Er du okay?
Ja, ærlig talt, jeg har det fint.
Godt. Nå.
- Jeg tjekker til taxaen. - Ja.
Du er ikke klar.
Der er for meget at lave. Jeg bliver her.
Mere behøver I ikke vide.
- Bare tag med. Jeg arbejder videre. - Nej, det vil jeg ikke.
Jeg er ikke til fester. Det her er sjovere.
Vi har stadig brug for dig. Glem ikke det bagefter.
Jeg kommer. Bare rolig.
Tager du tingene med?
Ja, det gør jeg. Bare…
Gå. Vi må videre.
Hvad skal du have tingene med til?
Sig det ikke til nogen, men vi…
Vi skal hente knoglespejlet.
Wow.
Hvor er George?
Han arbejder. Han kommer senere.
Er det bare os?
Er det i orden?
Vi bør nok blande os lidt først,
så vi ligner rigtige festgæster.
Godt. To af mine yndlingsting. Fine folk og småsnak.
I guder. Er det kilder?
De berømte relikviesøjler.
Ikke en fan?
Penelope lader ikke fare og god smag
komme i vejen for at vise sin families berømte arv.
Når man taler om solen.
Åh gud. Jeg tror, hun så mig.
Hvad laver du?
Hun er bare et normalt menneske. Ligesom dig og mig.
- Jeg sover på et loft. - Så ligesom mig.
- Peberrod? - Hvorfor kan de ikke bruge sovs?
Fordi det er civilisation.
Vil du gå lidt rundt? Møde nogle folk?
Jeg bider hellere tungen af.
Gør du det. Jeg finder toilettet.
Det er Long Hugh Henratty, landevejsrøveren.
Penelope! Frk. Fittes. Jeg…
Han ser ikke lang ud.
Vilde hunde spiste hans ben.
Tom Rotwell gravede ham op i 1971,
mens min mor holdt spøgelset i skak ved at vifte med sin jernspade.
Heldigvis var hun tennisspiller, så hun var udholdende.
Kald mig bare Penelope.
Og tilbuddet gælder stadig.
Talte Kipps med dig?
Du talte med Kipps.
Combe Carey Hall viste, du er noget særligt.
Jeg har undersøgt dig lidt.
- Vil du stadig ansætte mig? - Det var ikke din skyld, Lucy.
Det var din arbejdsgivers ansvar.
Vi har sørget for, at hr. Jacobs ikke leder agenter igen.
Der er ikke plads til mænd som ham i branchen.
Tak.
Jeg var…
Jeg var altid familiens sorte får.
- Det var svært at vænne sig til det. - Jeg kunne ikke.
Næsten alle stirrer bare på dig.
De ser ikke på mig.
Ikke rigtig.
De ser på de store Penelope Fittes.
Et idealbillede.
Hvem kan bebrejde dem? Det er en skræmmende tid.
Folk vil have håb.
Tryghed.
Jeg vil gerne hjælpe dig, Lucy.
Der er fordele på indersiden.
Det er meget venligt. Det er mere, end jeg… Men…
Du føler dig tryg ved ham. Hr. Lockwood.
Vi er et hold.
Jeg kender følelsen.
Jeg havde den engang.
Hvis du nogensinde vil tale, er jeg en god lytter.
Du formåede at blande dig.
Hvad ville hun?
- Hvad sagde hun? - Vi sludrede bare.
Kom nu. Vi har et job at udføre.
- Tilbød hun dig et job? - Hvordan ved du det?
Jeg havde gjort det samme.
Hvis jeg var dig, slog jeg til.
- Hvorfor? - Det er stort.
For stort.
Hvad foregår der?
Jeg aner ikke, hvad du taler om.
Jeg så dig snakke med Kipps udenfor tidligere.
Ja.
Nå?
Han tilbød mig et job.
- Og inviterede mig på kaffe. - Kaffe?
Ligesom normale mennesker gør. Hænger ud.
Ligesom en date?
Er det så svært at tro?
Jeg sagde nej.
Jeg kunne aldrig arbejde her. For meget beton og intet brændt brød.
Portland Row er mit hjem.
Dig og George.
Jeg skal ingen steder. Kom nu.
Her er koden. 1888.
Flot, George.
Vælg et sted at starte.
Jeg tjekker indekset.
Den harpe…
Jeg har den.
C/452.
Tjek numrene på bogryggen.
452…
Fundet.
Hvad tilstår hun?
MARIA DULACS BEKENDELSER
Det er mere stille her.
Hvad har de sagt?
Nogle af medlemmerne bliver rastløse.
De føler, du ikke hjælper med deres arbejde.
Præcis. Deres arbejde.
Hvis de ikke kan klare det, er det ikke mit problem.
Enig.
Men du er deres inspiration.
De bør ikke glemme det.
Men jeg har noget, du kan give dem. Der kan lægge en dæmper på klagerne.
Repareret og testet.
Det virker igen. Fortæl dem, at det er et tegn på god vilje.
Fra deres inspiration.
- De er heldige. - Jeg går tilbage, hvor jeg er værdsat.
Jeg ville byde på en drink, men du har nok mere spændende planer.
Jeg venter lidt her. Vi vil ikke sætte gang i sladder.
Enig.
Vi må ud herfra.
Nu.
Har du travlt?
Rolig nu. Tænk, hvis min klinge gled.
Den er meget skarp.
Og meget flot. Er det ægte guld?
Hvem er du?
En gæst. Jeg ledte efter toilettet.
På dit kort?
- Det er ikke mit. - Den, der gav dig det, arbejdede her.
Er du agent?
Det må være en legering.
Er den forgyldt?
- Lidt smagløst. - Hej!
Jeg fandt vejen til toilettet.
Vagt. Der er et sikkerhedsbrud i det sorte bibliotek.
Åh gud. De er efter os De blokerer alle udgange.
Der er fire mere. Du har ikke en plan, vel?
Nej, men nu har jeg en. Tror jeg.
Saltsprinklerne er aktiveret.
Gå roligt og forsigtigt til nærmeste udgang.
Saltsprinklerne er aktiveret.
Gå roligt og forsigtigt til nærmeste udgang.
Festen er død. Skal vi smutte?
Ja.
Tekster af: Maiken Waldorff