‫זה פגיון מוגולי.‬
‫הודי, מהמאה ה-16.‬
‫הם באים בזוגות,‬ ‫אז אם נמצא את השני, נגלה מי הרג את קארבר.‬
‫לא.‬
‫קיבלתם הזדמנות. התבלטתם מדי.‬
‫המראה של ביקרסטאף, זכוכית העצם.‬ ‫עכשיו זה העסק של פיטס.‬
‫אתה לא רציני.‬ ‫-אבל הם ידפקו את זה.‬
‫זה יגיע לידיים הלא נכונות.‬ ‫-זו כבר לא בעיה שלך.‬
‫זאת אומרת, תביט סביב.‬
‫אין לכם שומרים, אין השגחה,‬
‫ואין לי את הזמן‬ ‫או את המשאבים כדי להגן עליכם.‬
‫המפקח, אני יודע שאתה לא מחבב אותנו…‬ ‫-לא אמרתי…‬
‫או את השיטות שלנו,‬ ‫וזה בסדר. אבל הן עובדות.‬
‫מצאנו את הרוצח של אנאבל וורד.‬
‫רק אתה יודע את זה.‬
‫בחייך, אנחנו טובים.‬
‫אני מתחנן, תן לנו הזדמנות למצוא את המראה.‬
‫מה איתך, קרלייל?‬
‫את שקטה בצורה יוצאת דופן.‬
‫לדעתי, עלינו לסיים את העבודה.‬ ‫אנחנו במצב טוב יותר מהשאר.‬
‫זו בחירה שלנו, ואנחנו מודעים לסיכונים.‬ ‫אתה צריך לתת לנו.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אני לא מבקש מכם,‬
‫אני אומר לכם,‬
‫תהיו חכמים.‬
‫יש לכם כאן עסק עם פושעים אמיתיים. בשר ודם.‬
‫אז תישארו בצד העל טבעי.‬
‫אתרו את זכוכית העצם,‬ ‫ואת השאר תשאירו לממב"ר.‬
‫אדוני? תקרית קריטית בקילברן.‬
‫שזו לא תהיה פעם אחרונה‬ ‫שאני רואה את שלושתכם בחיים.‬
‫אני עושה את הדבר הנכון?‬ ‫-הזהרת אותם. מה עוד אתה יכול לעשות?‬
‫הם אלה עם הכישרון.‬
‫כן.‬
‫מסכנים.‬
‫- גל מיתות לא מוסברות -‬
‫- רוחות רפאים בינינו -‬
‫- רוח רפאים, מגע הורג -‬
‫- מוטל עוצר לילי -‬
‫- הלם כלכלי -‬
‫- ברזל, כסף, מתכת:‬ ‫ההגנה הכי טובה -‬
‫- מניות טכנולוגיה -‬
‫- מבוסס על ספריו של‬ ‫ג'ונתן סטראוד -‬
‫- צעירים חשים ברוחות -‬
‫- מספר מקרי מוות -‬
‫- "הבעיה" כעבור 50 שנה -‬
‫- לוקווד ושות' -‬
‫כדאי שאעדכן אתכם לגבי מחקר ביקרסטאף שלי.‬
‫מה קרה לחלון?‬
‫ציפור נכנסה בו.‬
‫אז מסתבר שהוא היה רופא מכובד, פסיכיאטר.‬
‫חלוץ של טכניקות חדשות.‬
‫הוא ערך אספות סודיות בביתו בהמפסטד,‬
‫והן גם היו נשארות סודיות,‬
‫אם לא מרי דולאק.‬ ‫-מי זו מרי דולאק?‬
‫היא אורחת שנעלמה.‬
‫פשוט התפוגגה אחרי שהגיעה לאחת הפגישות שלו.‬
‫אבל הקטע הכי מוזר‬
‫הוא שהיא הופיעה שוב פתאום אחרי עשר שנים,‬
‫אבל היא השתגעה לגמרי.‬
‫בגלל זכוכית העצם?‬ ‫-זה יהיה הגיוני, נכון?‬
‫אבל למה כולם כל כך רוצים אותה?‬ ‫מה היא יכולה לעשות?‬
‫חוץ מלשגע אותך ולהרוג אותך?‬
‫לדעתי זה יותר מאשר שריד מסוכן.‬
‫לדעתי זה משהו ייחודי לחלוטין.‬
‫כל הכבוד.‬
‫סוף סוף אתם מתעוררים.‬
‫לוסי, מה העניין?‬
‫זה מדבר.‬
‫מה הכוונה, "מתעוררים"?‬
‫לקח לכם הרבה זמן, לא?‬
‫לוסי, מה קורה?‬
‫זה מדבר איתה.‬
‫אם אתה יודע כל כך הרבה, אולי תעזור לנו?‬
‫אני בסך הכול שוליה.‬
‫לאדון שלי יש את התשובות.‬
‫לאדון שלך?‬
‫לזה התכוונת.‬
‫אתה מכיר את ביקרסטאף!‬
‫ידעתי שהוא יחזור כדי להשלים את עבודתו.‬
‫כוחו של אדוני לא יכול להישאר קבור.‬
‫מהי זכוכית העצם? מה היא עושה?‬
‫קחי אותי, ואראה לך.‬ ‫-לקחת אותך לאן?‬
‫לביתו של אדוני.‬
‫למה?‬
‫מה נמצא שם?‬ ‫-כל מה שאתם צריכים לדעת.‬
‫אבל אצטרך משהו בתמורה.‬
‫ידעתי שהיא מיוחדת כשגנבתי את הגולגולת הזו.‬
‫אחרי שהתחלתי בניסויים שלי,‬
‫היה ברור שמתישהו היא תעשה משהו מדהים.‬
‫כל הכבוד לי.‬ ‫-כן, תודה לאל עליך, ג'ורג'.‬
‫אתם מבינים שאנחנו עושים פה היסטוריה?‬ ‫-אסור לך לספר לאף אחד.‬
‫אבל הערך שלך כנכס בשמיים!‬ ‫אולי מסיבת עיתונאים קטנה?‬
‫קורע מצחוק.‬
‫אני רק שמחה שאתה סוף סוף מאמין לי.‬ ‫-אני אדם של מדע.‬
‫אני לא מאמין בכלום בלי ראיות.‬
‫מה נעשה?‬
‫לגבי הרצון שלו להשתחרר?‬
‫נשמור עליו בצד שלנו.‬ ‫הוא יוביל אותנו למה שחבוי אצל ביקרסטאף,‬
‫ואז נחליט מה לעשות איתו.‬ ‫-לוסי תחליט.‬
‫אין לחץ מצידנו. או מצד הגולגולת.‬
‫אם תצליחי בזה, זה ישנה את התמונה עבורנו.‬
‫נראה לך שתוכלי?‬ ‫-אני מניחה שנגלה.‬
‫אם ג'ורג' קארים בן השמונה‬ ‫היה רואה אותי כעת…‬
‫הניסוי הכי טוב עד עכשיו.‬ ‫בדיקה אמיתית של סוג שלישי!‬
‫ושלי.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫נשמור עלייך.‬
‫מוכנה?‬
‫איך הגולגולת הכירה את ביקרסטאף, לדעתך?‬ ‫-הוא אמר שהיה השוליה שלו.‬
‫הוא קורא לו "אדון".‬
‫סיוע לרופא שמאמין בתורת הנסתר. נשמע מבטיח.‬
‫לא!‬ ‫-חכו.‬
‫עצרי כאן.‬ ‫-חכו רגע.‬
‫מה זה?‬
‫אל תיכנסי פנימה. חכי פה.‬
‫תני ללוקווד וקארים ללכת.‬ ‫-למה?‬
‫כי הם לא יכולים לדבר איתי, ואת יכולה.‬
‫עליהם אפשר לוותר.‬
‫אם את תמותי, אהיה לכוד בצנצנת הזו לנצח.‬
‫לוסי?‬ ‫-רגע.‬
‫אני האחראי עכשיו.‬
‫קארים הרגיש את כוחה של זכוכית העצם.‬
‫תני לו את מה שהוא משתוקק אליו.‬
‫לוסי, את חייבת להגיד לנו מה הוא אומר.‬ ‫אל תשאירי אותנו באפלה.‬
‫שניכם צריכים לחכות פה. אני נכנסת.‬
‫ממש לא.‬ ‫-לוסי, את לא נכנסת לשם לבד.‬
‫אני לא לבד, נכון? אתם חייבים לסמוך עליי.‬
‫אם לא נחזור תוך רבע שעה, תוכלו להיכנס.‬
‫אמרת שאני אחליט.‬
‫אז אני האחראית.‬
‫זאת ההחלטה שלי.‬
‫ילדה טיפשה.‬
‫בית.‬
‫ממש חמים ונעים.‬
‫כעת, העסקה שלנו.‬ ‫פתחי את המכסה. תני לי לצאת.‬
‫לא.‬
‫היה לנו הסכם. תני לי לצאת!‬
‫עוד לא מצאנו את מה שאנחנו מחפשים.‬
‫אפילו לא אמרת לי מה אנחנו מחפשים.‬ ‫-את המסמכים שלו!‬
‫אני אוביל אותך.‬ ‫-תוכל לעשות זאת מבפנים.‬
‫תגיד לי איפה לחפש.‬
‫איפה האדון שלך שומר את סודותיו?‬
‫מאחורי דלת סגורה.‬
‫מה את חשה?‬
‫עקבות…‬
‫של סיגרים.‬
‫שתייה.‬
‫גברים.‬
‫חדר האוכל.‬
‫פתחי את הדלת.‬
‫מה זה?‬
‫זה לא שולחן אוכל.‬
‫זה סוג של…‬
‫שולחן ניתוחים.‬
‫זה נשמע כמו…‬
‫משהו ש…‬
‫מנסרים.‬
‫דם מטפטף.‬
‫חשבתי שהוא היה פסיכיאטר,‬
‫לא מנתח.‬
‫הוא היה גאון.‬
‫בעל חזון.‬
‫בוא ניקח את מה שבאנו בשבילו, ונצא מפה.‬
‫תני לי לצאת, ואראה לך.‬
‫תראה לי, ואתן לך לצאת.‬
‫אתה צריך אותי בחיים, זוכר?‬
‫אז תתחיל לדבר,‬
‫עכשיו.‬
‫תביטי טוב יותר.‬
‫שלוש פיות הן לדם. הרביעית היא…‬
‫מתג.‬
‫לפני כמה שעות חשבתי‬ ‫שזה הדבר הכי טוב שקרה לנו אי פעם.‬
‫עכשיו אני חושש שזה הכי גרוע.‬ ‫-אני מבין.‬
‫היא אמרה, "תנו לנו רבע שעה, ואם לא נחזור…"‬
‫היא מדברת על זה כאילו הם צוות!‬
‫היא עדיין שלי, טכנית.‬
‫היא אף פעם לא הייתה שלך, טכנית.‬
‫כמה זמן עבר?‬
‫עשר דקות?‬
‫תראה, היא לא האחראית פה.‬
‫ומי יודע מה הדבר הזה לוחש לה באוזן?‬
‫שכחת את אנאבל וורד?‬
‫אגיד זאת כך,‬
‫שלחנו אותה לבד לבית רדוף מאוד.‬
‫אתה צודק. זה לא שפוי.‬
‫מה זה?‬
‫לא…‬
‫לא.‬
‫איך נדע לאן היא הלכה?‬
‫לא נדע.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-משהו חש בך.‬
‫אין הרבה זמן. חפשי בשולחן העבודה!‬
‫קדימה.‬
‫מה יש במסמכים האלה?‬ ‫-לא שם. תמשיכי לחפש.‬
‫שיט.‬
‫זהו זה. שמרי עליהם.‬
‫מהר, לוסי, הם באים!‬
‫לוסי.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫למה הם נשמעים ככה?‬
‫הנשימות האחרונות שלהם.‬
‫רגע…‬
‫הם היו המטופלים שלו.‬
‫הוא הרג אותם.‬
‫לוסי!‬
‫איפה את?‬
‫לוסי, עני לנו!‬
‫זה הזמן לתת לי לצאת, לוסי.‬
‫ג'ורג'!‬ ‫-הוא לא יכול לעזור לך עכשיו,‬
‫אבל אני יכול. שחררי אותי!‬
‫לוקווד! בבקשה!‬
‫לוקווד! ג'ורג'!‬
‫לוקווד, בבקשה!‬
‫לוסי!‬
‫שחררי אותי!‬
‫ג'ורג', זו מלכודת.‬
‫לא בכוח. יהיה משהו שמפעיל אותה.‬
‫לוסי, אנחנו פה. אנחנו באים.‬
‫טיפשה שכמותך. הרסת אותנו!‬
‫ידעת!‬
‫לוקווד!‬
‫לוקווד, נראה לי שזה פה!‬
‫ג'ורג'!‬ ‫-נסה את זה.‬
‫לוסי, אנחנו באים!‬ ‫-חכי, לוסי!‬
‫מה לעזאזל קרה שם?‬
‫הוא היה מפלצת.‬
‫היי.‬
‫היי, זה בסדר. את איתנו עכשיו.‬
‫את בטוחה עכשיו, אוקיי? את איתנו.‬
‫זאת פעם אחרונה שאת הולכת לעשות עבודה לבד.‬ ‫לא אכפת לי מה הגולגולת אומרת.‬
‫אנחנו הצוות שלך.‬
‫לא הוא.‬
‫מצאת משהו?‬
‫כן.‬
‫את מדהימה.‬
‫זה בסדר אם אצלול למסמכים של ביקרסטאף?‬ ‫-לך על זה.‬
‫את בסדר?‬
‫את צריכה משהו?‬
‫אני בסדר, אני רק…‬
‫אני צריכה להרחיק אותו קצת.‬ ‫אסור לסמוך עליו.‬
‫בוקר, לוקי.‬ ‫-אז עוד יש לך את המפתח?‬
‫אסור לזרוק מפתח.‬
‫כל מפתח פותח משהו איפשהו.‬
‫את תמיד מוזמנת לנוח פה. את יודעת את זה.‬
‫זה מאוד נחמד מצידך, לוקי.‬ ‫אני אוהבת מה שעשית עם המקום, אגב.‬
‫לא נגעתי בו.‬
‫בדיוק.‬
‫למרות שחשבתי שלפחות תשנה פה כמה דברים.‬
‫למשל… כבר מצאת שימוש אחר לחדר ליד המדרגות?‬
‫לא.‬
‫לא תוכל להימנע מזה לנצח, לוקי.‬
‫אני יודע.‬
‫בסדר. טוב, לא באתי לכאן להתערבות.‬
‫שמעתי שקארבר קיבל את המסר שלך.‬ ‫-הוא נכנס בדלת עם סכין מאחורי הגב.‬
‫נראה לך שווינקמן עשה את זה?‬ ‫-לא אופתע.‬
‫אם אתה צריך מקום מסתור,‬ ‫יש סירת-בית מקסימה באל פאי איילנד.‬
‫זה מפתה. אנחנו עדיין מנסים למצוא את המראה.‬
‫וינקמן מנסה למכור אותה?‬
‫אם סירת הבית קרובה לכאן מדי,‬ ‫אולי נעבור לקרוואן בקמבר סנדס?‬
‫שמעת משהו, נכון?‬
‫אז מה לגבי מחסן מבוצר בחצות,‬
‫מלא בבריונים ובזוג משוגעים נשואים‬ ‫שרוצים לרצוח אותך?‬
‫זה יותר הסגנון שלך, נכון, לוקי?‬ ‫-הלילה בחצות?‬
‫מכירה פומבית פרטית. שרידים יקרים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫פות'רגילס ווארף, ממש על הנהר.‬
‫הטריטוריה שלי.‬
‫אתה משוגע אם תתקרב לשם.‬
‫לא בלי עזרתי.‬ ‫-פלו, אני יכול לנשק אותך.‬
‫רק אל תמות.‬
‫זה יספיק לי.‬
‫שמור את הנשיקות שלך למה-שמה.‬
‫מי?‬ ‫-אתה מתנהג אחרת לידה.‬
‫היא רק שותפה.‬
‫לוקווד? אה, סליחה.‬
‫זו חברה שלי, פלו בונס.‬ ‫פלו, תכירי את ג'ורג'.‬
‫ראש מחלקת מחקר.‬ ‫-ושף ראשי.‬
‫אלא אם לוקי הרחיב את הרפרטואר שלו?‬ ‫-את אוהבת את השיריני מורביי?‬
‫טעים מאוד.‬
‫אז תצטרכי לחזור בשביל הנון חמאי שלי.‬ ‫זו באמת המומחיות שלי.‬
‫איפה הסתרת אותו, לוקי?‬
‫התכוונתי לשאול אותו דבר, לוקי.‬
‫אני צריכה לעוף.‬
‫נתראה הלילה, ב-23:30.‬ ‫סולטרס לנדינג, אל תאחר.‬
‫מה קורה ב-23:30?‬ ‫-אעדכן אותך.‬
‫קודם אני צריך לעדכן אותך ואת לוסי במשהו.‬
‫משהו גדול.‬
‫אלה תיאורים עתיקים‬ ‫של רוחות שנקשרות למקורות שלהן.‬
‫ביקרסטאף בטח נתקל באילוסטרציות האלה,‬ ‫והחליט לבדוק את התאוריה הזו.‬
‫לכן המרתף שלו היה מופע אימה כזה.‬
‫הוא רצח את המטופלים שלו כדי ליצור מקורות?‬
‫לא, אין ערובה להצלחה בדבר כזה.‬
‫אם הורגים מישהו,‬ ‫הגוף שלו לא בהכרח יהפוך למקור.‬
‫אלא אם מוודאים שכן.‬
‫אז הוא לקח מהם חלקים כשהם עוד היו בחיים.‬
‫הטראומה הייתה כל כך חזקה,‬ ‫שהרוחות שלהם לנצח יהיו קשורות לעצמותיהם.‬
‫ותראו.‬
‫שבע רוחות רפאים.‬
‫זה כמו שקארבר אמר.‬
‫זה, חבריי, מתכון לזכוכית עצם.‬
‫נראה לך שהגולגולת תדע באיזו שפה זה?‬
‫אנחנו לא ממש מדברים כרגע.‬
‫ג'ופלין תדע.‬ ‫-אנחנו לא יכולים לערב אותה בזה.‬
‫אפשר לסמוך עליה.‬
‫הכרתי אותה קצת יותר בארכיון אתמול.‬ ‫אכלנו ארוחת ערב.‬
‫אכלת ארוחת ערב עם ג'ופלין?‬ ‫-בדירה שלה. שאריות.‬
‫והיא הייתה נחמדה מאוד. ויש עוד משהו.‬
‫מרי דולאק כתבה ספר.‬
‫המשוגעת ההיא? אלה בטח קשקושים מטורפים.‬
‫לא, אלה הווידויים שלה,‬ ‫שיכולים להיות המפתח לכל זה.‬
‫אבל מעט מאוד ספרים הודפסו.‬
‫העותק היחיד שמצאתי‬ ‫הוא בספרייה השחורה בפיטס.‬
‫יהיה לנו מספיק קשה‬
‫להיכנס לבניין של פיטס עכשיו,‬ ‫ולספרייה השחורה עוד יותר.‬
‫אני לא בטוחה בעניין.‬
‫זה נחת בתיבת הדואר מוקדם יותר.‬
‫"אנתוני לוקווד ושות',‬
‫"סוכנות פיטס מזמינה אתכם לנשף ה-50 לפיטס."‬
‫וזה הערב. אוקיי!‬
‫יופי. לא, זה מצוין.‬ ‫זה אומר שאנחנו שוב במשחק.‬
‫אוקיי, הנה התוכנית.‬
‫נתרגם את המסמכים האלה,‬ ‫נברר איך הוכנה זכוכית העצם,‬
‫נלך למסיבה, נמצא את הספר של מרי דולאק,‬
‫ונברר מה בדיוק הדבר הזה עשה לה.‬
‫ואז נלך לקחת אותו.‬
‫ואיך בדיוק אנחנו אמורים לעשות זאת?‬ ‫-פלו מצאה דרך.‬
‫כדאי שתלכי לקניות.‬
‫"לבוש רשמי."‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫אתה עוקב אחריי?‬
‫לא. סליחה, לא התכוונתי ל…‬
‫אני…‬
‫ראיתי אותך מהצד השני של הרחוב, אז חשבתי ש…‬
‫דיברתי עם סאונדרס.‬ ‫הוא סיפר לי מה עשית בלילה ההוא.‬
‫יש לך זרוע חזקה, אני שומע.‬ ‫-כן, טוב, אני זורקת כמו בחורה.‬
‫את יודעת, "לוקווד ושות'" היו כלום לפנייך.‬ ‫איש לא לקח אותם ברצינות.‬
‫עכשיו הכול השתנה פתאום. והסיבה די ברורה.‬
‫אנחנו צוות מעולה.‬ ‫-כן?‬
‫את מתבזבזת כאן.‬
‫ופיטס הוא מקום נהדר לעבוד בו.‬
‫טוב, הם דחו אותי, אז…‬ ‫-הם טעו.‬
‫הוא בטח אמר לך שאני האדם הנורא בעולם,‬
‫אבל אם את מעוניינת לגלות את האמת,‬
‫תשקלי לבוא איתי למסיבה הערב?‬
‫אני לא יכולה. אני הולכת עם…‬
‫לוקווד.‬ ‫-וג'ורג'.‬
‫כמובן.‬
‫קצת הגזמתי עם המסיבה, נכון?‬
‫מה דעתך על קפה?‬
‫אני חייבת ללכת. אתה יודע, להיכנס.‬
‫כן, ברור. נתראה.‬ ‫-כן.‬
‫אבל תחשבי על זה, בסדר?‬
‫על הכול.‬
‫כן.‬
‫סליחה.‬
‫זה פשוט בטוח עכשיו. אנחנו לא רוצים שפמלה…‬
‫אה, זה כבר פמלה עכשיו?‬
‫היי.‬
‫הבאתי את כל הספרים‬ ‫והעוף קונג-פאו שיכולתי לסחוב,‬
‫ולא סיפרתי לאף אחד.‬
‫בואי.‬
‫אפשר להיכנס?‬ ‫-כן.‬
‫יש לך כל מה שאת צריכה?‬ ‫-כן, אני חושבת.‬
‫יופי. הכול בסדר?‬
‫עם הגולגולת, אני מתכוון.‬
‫אה, זה בסדר.‬ ‫זה רק נכנס לי קצת לראש, אתה יודע?‬
‫חברה ותיקה?‬
‫הכי טובה. הכול היה רעיון שלה.‬ ‫לבוא ללונדון, לצאת למסיבות.‬
‫לחיות בגדול.‬
‫ועכשיו אני פה, והיא לא.‬
‫אני מרגישה כאילו גנבתי לה את זה, אתה יודע?‬
‫זה מטופש.‬
‫איבדת אותה?‬ ‫-נעילת רוח.‬
‫אף פעם לא אמרת.‬
‫אף פעם לא שאלת.‬
‫אני מצטער.‬
‫שלא שאלתי.‬
‫ועל חברה שלך.‬
‫אבל אני בטוח שהיא הייתה רוצה שתיהני.‬
‫שתחיי את החיים בשביל שתיכן.‬
‫כן.‬
‫אולי תאהבי את זה.‬
‫היא הייתה שייכת ל…‬
‫מישהי שהייתי מאוד קרוב אליה.‬ ‫-אבל מה אם אאבד אותה?‬
‫יש לך היסטוריה טובה עם שרשראות יקרות.‬
‫תודה.‬
‫אין עוד משהו?‬
‫את בסדר?‬
‫כן, לא, באמת, הכול בסדר.‬
‫מעולה. טוב,‬
‫כדאי שאבדוק מה עם המונית.‬ ‫-כן.‬
‫ג'ורג', אתה לא מוכן.‬
‫יש יותר מדי מה לעשות. לכו בלעדיי.‬
‫זה מה שאתה צריך לדעת.‬ ‫-לך, אם אתה רוצה. אני אמשיך לעבוד.‬
‫לא, אני לא ממש רוצה.‬
‫אני לא אוהב מסיבות. זה הרבה יותר כיף.‬
‫טוב, אנחנו עדיין צריכים אותך.‬ ‫לדבר הזה אחר כך. אל תשכח.‬
‫כן, לא אשכח. אל תדאג.‬
‫ותביא את הדברים?‬
‫כן, אני אביא. רק…‬
‫לך, יש לנו עבודה פה.‬
‫מה הדבר שבשבילו אתם צריכים את הדברים?‬
‫טוב, אל תגלי לאף אחד, אבל אנחנו…‬
‫אנחנו הולכים להשיג את זכוכית העצם.‬
‫ואו.‬
‫איפה ג'ורג'?‬
‫הוא עובד. הוא יצטרף אלינו אחר כך.‬
‫אז רק אנחנו נוסעים?‬
‫זה בסדר?‬
‫- 50 שנה לפיטס -‬
‫כדאי שנקשקש קצת עם אנשים קודם,‬
‫שזה ייראה כאילו באמת באנו לחגוג.‬
‫מעולה, שניים מהדברים שאני הכי אוהבת.‬ ‫סנובים וסמול-טוק.‬
‫אלוהים אדירים, הדברים האלה הם מקורות?‬
‫עמודי השרידים המפורסמים.‬
‫לא אהבת?‬
‫פנלופי אף פעם לא נתנה לסכנה או לטעם טוב‬
‫להפריע לה להתרברב‬ ‫במורשת המפורסמת של משפחתה.‬
‫מדברים על החמור…‬
‫אלוהים. אני חושבת שהיא ראתה אותי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היא רק אדם רגיל.‬ ‫היא לא מיוחדת יותר ממך או ממני.‬
‫אני ישנה בעליית גג.‬ ‫-טוב, לא יותר מיוחדת ממני.‬
‫חזרת?‬ ‫-למה לא פשוט להשתמש ברוטב לבשר?‬
‫כי זאת הציוויליזציה.‬
‫רוצה לעשות סיבוב? להכיר כמה אנשים?‬
‫אני מעדיפה ללעוס לעצמי את הפרצוף.‬
‫לך אתה. אני הולכת לשירותים בכל מקרה.‬
‫זה יו הנראטי הארוך, שודד הדרכים.‬
‫פנלופי! אה… מיס פיטס. אני…‬
‫הוא לא נראה כזה ארוך.‬
‫כלבי פרא אכלו את רגליו.‬
‫טום רוטוול חפר והוציא אותו ב-1971,‬
‫בזמן שאימי הרחיקה את רוח הרפאים‬ ‫כשנופפה באת הברזל שלה.‬
‫טוב שהיא הייתה שחקנית טניס,‬ ‫אחרת לא היה לה את הכושר הנדרש.‬
‫פנלופי זה בסדר, אגב.‬
‫והצעת העובדה עדיין בתוקף.‬
‫קיפס דיבר איתך?‬
‫אה, את דיברת עם קיפס.‬
‫ידעתי שאת מיוחדת מאז קומב קארי.‬
‫ערכתי מחקר קטן לגבייך.‬
‫ואת עדיין רוצה להעסיק אותי?‬ ‫-מה שקרה לחברייך לא היה באשמתך, לוסי.‬
‫זו הייתה האחריות של המעסיק שלך, לא שלך.‬
‫דאגנו לכך שמר ג'ייקובס‬ ‫לעולם לא יהיה אחראי שוב על אף סוכן.‬
‫אין מקום לאנשים כמוהו בתעשייה שלנו.‬
‫תודה.‬
‫את יודעת, אני…‬
‫תמיד הייתה הכבשה השחורה במשפחה שלי.‬
‫זה דרש ממני הרבה, להתרגל לזה.‬
‫אני לא יודעת איך את מסוגלת.‬ ‫כולם כאן בוהים בך.‬
‫הם לא מסתכלים עליי.‬
‫לא באמת עליי.‬
‫הם מסתכלים על פנלופי פיטס הגדולה.‬
‫מי שהם רוצים שאהיה.‬
‫ומי יכול להאשים אותם?‬ ‫אלה זמנים מפחידים לחיות בהם.‬
‫אנשים זקוקים לתקווה.‬
‫להרגעה.‬
‫אשמח לעזור לך עוד, לוסי.‬
‫יש יתרונות בלהיות בפנים.‬
‫זה אדיב מאוד.‬ ‫כלומר, יותר משאי פעם אוכל… אבל…‬
‫את מרגישה בטוחה איתו. מר לוקווד.‬
‫אנחנו צוות.‬
‫אני מכירה את ההרגשה.‬
‫הרגשתי אותה פעם.‬
‫אם אי פעם תצטרכי לדבר,‬
‫אני יודעת להקשיב.‬
‫אני רואה שהצלחת לקשקש קצת בסוף.‬
‫מה היא רצתה?‬
‫מה היא אמרה?‬ ‫-סתם סמול-טוק.‬
‫בוא, יש לנו עבודה לעשות.‬
‫היא הציעה לך עבודה?‬ ‫-איך ידעת?‬
‫הייתי עושה את זה במקומה.‬
‫ובמקומך, הייתי קופץ על ההצעה.‬
‫למה?‬ ‫-כי אני לא יכול להתחרות בזה.‬
‫לא ביקשתי ממך.‬
‫אז מה קורה?‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫תראי, ראיתי אותך‬ ‫מדברת עם קיפס בחוץ מוקדם יותר.‬
‫כן. אז?‬
‫גם הוא הציע לי עבודה.‬
‫והזמין אותי לקפה.‬ ‫-קפה?‬
‫אתה יודע, כמו שאנשים רגילים עושים. מבלים.‬
‫כמו דייט?‬
‫כל כך קשה להאמין?‬
‫סירבתי לו.‬
‫לא אוכל לעבוד במקום כזה.‬ ‫יותר מדי בטון, ואין ריח של טוסט שרוף.‬
‫פורטלנד רוו זה הבית שלי.‬
‫אתה וג'ורג'.‬
‫אני לא הולכת לשום מקום. עכשיו בוא.‬
‫הנה הקוד. 1888.‬
‫יפה, ג'ורג'.‬
‫תבחרי מקום להתחיל בו.‬
‫אני אבדוק באינדקס.‬
‫הנבל הזה…‬
‫מצאתי.‬
‫סי-452.‬
‫תבדקי את המספרים על הכריכות.‬
‫452…‬
‫הנה.‬
‫בואי נראה על מה יש לה להתוודות.‬
‫כאן יהיה שקט יותר.‬
‫אז, מה הם אומרים?‬
‫כמה מהחברים נעשים חסרי מנוח.‬
‫הם מרגישים שאת לא עוזרת להם מספיק בעבודתם.‬
‫בדיוק, עבודתם.‬
‫אם הם לא עומדים באתגר,‬ ‫למה זו בעיה שלי? אני לא המטפלת שלהם.‬
‫נכון. אבל את ההשראה שלהם.‬
‫טוב, כדאי שלא ישכחו את זה.‬
‫אבל יש לי משהו שאני רוצה שתעביר.‬ ‫משהו שישכך את התלונות שלהם.‬
‫תוקן ונבדק.‬
‫זה עובד שוב.‬ ‫אתה יכול להגיד להם שזה אות לרצון טוב.‬
‫מההשראה שלהם.‬
‫איזה מזל יש להם.‬ ‫-אני חוזרת למקום בו מעריכים אותי.‬
‫הייתי מציעה לך לשתות משהו,‬ ‫אבל בטח יש לך מקום מלהיב יותר להיות בו.‬
‫אני אחכה כמה דקות.‬ ‫אנחנו לא רוצים שאנשים יתחילו לדבר.‬
‫בהחלט.‬
‫אנחנו צריכים ללכת.‬
‫עכשיו.‬
‫אתה ממהר?‬
‫לאט לאט. אתה לא רוצה שהלהב שלי יחליק.‬
‫הוא חד מאוד.‬
‫ויפה מאוד. זה זהב אמיתי?‬
‫מי אתה?‬ ‫-רק אורח במסיבה. לא מצאתי את השירותים.‬
‫לא נעזרת במפה שלך?‬
‫לא ראיתי אותה מעולם.‬ ‫-מי שנתן לך אותה עבד פה.‬
‫אתה סוכן?‬
‫זו בטח סגסוגת כלשהי.‬
‫היא מצופה זהב?‬
‫זה קצת נדוש.‬ ‫-היי!‬
‫מצאתי את הדרך לשירותים.‬
‫אבטחה, הייתה פריצה לספרייה השחורה.‬
‫אוי, אלוהים. הם עלו עלינו.‬ ‫הם חוסמים את כל היציאות.‬
‫יש שם עוד ארבעה מהם. אין לך תוכנית, נכון?‬
‫לא הייתה לי, אבל עכשיו יש. אני חושב.‬
‫"ממטרות המלח הופעלו.‬
‫"אנא גשו ברוגע ובזהירות‬ ‫ליציאה הקרובה ביותר.‬
‫"ממטרות המלח הופעלו.‬
‫"אנא גשו ברוגע ובזהירות‬ ‫ליציאה הקרובה ביותר.‬‫"‬
‫המסיבה הזאת מתה. רוצה לעוף מפה איתי?‬
‫בהחלט.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬