- Ens segueix algú? - No.
Però no m'estranyaria veure el Kipps o el boig de la biblioteca.
Ens ha vist, la Penelope?
Després d'això, segur que no ens enviarà postaletes de Nadal.
Has vist la capsa que li ha donat? Tenia aquell símbol.
El de les ulleres del Fairfax.
- Què? La lira? - Sí.
I sabem que era un cabró certificat.
Almenys tenim el llibre.
- Sí. - Ara toca el vidre d'ossos.
Acabem la feina.
ONADA DE MORTS SENSE EXPLICACIÓ
FANTASMES ENTRE NOSALTRES
EL CONTACTE AMB UN FANTASMA MATA
MORTS
IMPOSICIÓ D'UN TOC DE QUEDA
COMMOCIÓ ECONÒMICA
FERRO, PLATA, SAL: LA MILLOR DEFENSA
ACCIONS
BASADA EN LES NOVEL·LES DE JONATHAN STROUD
ALGUNS JOVES PERCEBEN FANTASMES
MORTS
"EL PROBLEMA" 50 ANYS ENÇÀ
Bon vespre, Karim. Val més amagar-se. Que no ens vegin.
Què hi fem, aquí, tan lluny?
És ple d'esbirros del Winkman. Si ens hi acostem més, ens veuran.
Ai, mare, mira'l com somriu. Això acabarà malament.
- Feu tard. - Perdó. S'ha enredat la cosa.
Teniu el llibre de Dulac?
Sí, és clar. Va, quin és el pla?
La subhasta començarà aviat i el Winkman controla la zona.
En resum, estem fumuts.
Un vot de confiança, George. Londres no és només carrers, eh?
No us separeu, i res de xerrar.
- No sé per què no hi havia pensat. - Per això em pagues, Locky.
És aquí? Sembla buit.
La passarel·la duu rere Fothergill's.
No s'hi entra pel carrer, però hi ha una porta al soterrani.
És oberta. Me n'he assegurat.
Entreu, sortiu i torneu.
Però aviseu. No puc esperar-me aquí.
Quedaria massa al descobert. Aviseu-me per ràdio.
Ets la millor, Flo.
Espera.
Algú s'ha de quedar aquí.
Feu el que feu, sortireu cagant llets.
Si volem fotre el camp, caldrà que algú m'ajudi.
Podem fer-ho a sorts.
No intentis ser amable. Està clar que em quedo jo.
- No et fa res? - Clar que sí.
Però és igual. És el vidre d'ossos, l'hem de recuperar.
No la cagueu.
Aneu amb compte. Són molt pitjors que els fantasmes.
Tancada amb clau.
Afanya't.
- Porta-hi aquest, també. N'hi ha més. - Va.
Merda!
Porta'l aquí baix.
Posa'l allà.
Merda. La porteta és oberta.
Si ho veu el Julius…
Va, agafem l'altre.
Sí. Ara vinc, un segon.
A l'altra banda de la porta, hi ha uns 30 paios que us mataran.
Dos parells de petjades.
I he entrevist un estoc.
Teniu tres segons per sortir.
Déu meu, si sou criatures.
Som agents. Treballem pel DRCP.
- Imagino que vostè també. - D'incògnit?
- Quants agents més hi ha? - Cap.
Vosaltres inclosos. Us n'aneu ara mateix.
Ens podem ajudar. També som aquí pel mirall.
Jo soc aquí per infiltrar-me en l'organització. I no ho esguerrareu.
- No ho entén. Aquest mirall… - Escolta'm.
Tinc una dona i una filla que fa cinc mesos que no veig.
Això és feina meva.
Teniu alguna idea de qui són aquesta gent?
- De què fan als enemics? - Què hi ha als bidons?
No ho vulguis saber.
- I el cadenat? - No en tinc la clau.
No marxarem sense el mirall.
Soc un agent del DRCP i us ordeno que marxeu abans que feu que ens matin.
Aquí fora hi ha una porta cap al moll.
Sortiré i la passaré de llarg.
Quan els guardes marxin, correu i no mireu enrere.
No puc fer res més. Si no funciona, esteu sols.
D'acord.
- Ens doneu un cop de mà? - Hem de vigilar.
El Sr. Winkman ha dit que podíeu.
Som-hi. Ràpid.
És aquesta. Podem sortir-nos-en.
Què fas? No et quedis aquí parat.
No. Ni de conya. Ni se t'acudeixi.
No puc parar ara. He de recuperar el mirall.
Hem de sortir i trucar al DRCP. No tenim formació per a això.
Au, va! S'ha arriscat per nosaltres.
Ves-te'n tu.
Jo m'he de quedar.
Porten túniques.
Per què fas això? Podríem haver sortit!
Hauries d'haver marxat. No t'he dit que t'esperessis.
Clar. I què havia de fer, marxar sense tu?
- Deixar que et moris i no mirar enrere? - George? Caldrà una altra sortida.
- George? - Per l'amor de Déu.
Ets increïble, ho saps?
Tu i com et menteixes a tu mateix.
- De què parles? - Per on vols que comenci?
Aquest encàrrec se'ns n'ha anat de les mans i no ho vols reconèixer.
Només t'importa guanyar.
- És una obsessió. - Clar que m'importa guanyar.
Ho he de fer. Jo no tinc ningú que em tregui les castanyes del foc.
Molt bé.
Si hi ha coses que no t'he explicat de mi,
és pel teu propi bé.
I una merda.
A la festa, estaves petrificat només de pensar que us deixaria.
M'has fet creure que tu, jo i el George podíem ser com una família.
Però Lockwood & Co. no pot ser-ho perquè tu n'ets el centre.
- I el centre teu és… - Què?
- Un fred cor de pedra? - Sí, potser.
Qui sap? Perquè no li ho mostres a ningú.
Obrir-se sempre acaba malament.
Tot acaba i tothom marxa.
Quan m'arribi l'hora,
no vull deixar a ningú sense poder dormir a les nits,
desitjant que jo entri a casa un cop més.
Doncs no haver deixat que m'apropés. I al George tampoc.
Perquè ara ja és massa tard.
En qualsevol moment vindran dos homes amb un bidó.
I no tinc intenció que hi acabem dins.
La resta de coses que vulguis dir-me, Lucy, hauran d'esperar.
Posa't això.
Si us plau, Lucy.
Tenim sort d'aquesta boira.
Els del Winkman no ens veuran si ens quedem aquí.
Estàs bé, Georgie?
Et puc dir "Georgie"?
- Saps on som, oi? - Tot controlat.
Tranqui. Quan ens avisin hi serem.
Alguna idea de quant tardaran?
No l'hi volia dir al Locky, però tinc més plans aquesta nit.
- Què? - M'han avisat d'una cosa a Greenwich.
- Si el Locky triga, podríem anar-hi. - Què dius? Hem de ser-hi quan surtin.
No els deixaria tirats, Georgie.
- Però si no estem fent res… - Què és, l'objecte?
Un raspall posseït? Una bota hipnòtica?
Ho has sentit?
Què és? No pot ser un visitant, en aigua en moviment.
El Problema no ho és tot.
Segur que has vist alguna cosa?
Georgie, on ets?
En una barca amb una sonada.
Però on ets?
Al riu.
- Però on? - No ho sé!
Ets amb mi, i no et passarà res.
Així que embeina l'estoc.
- Centra't. - Centra't tu.
Bona nit, senyores i senyors.
Benvinguts, ressaguers.
- Els prometo… - Diverteixin-se.
…que la sessió d'avui farà que venir aquí hagi valgut la pena.
Tenim una plètora d'objectes a subhasta
com ara una capsa de cigarrets provinent de la platja de Dunkirk
que està impregnada del patiment d'un soldat caigut.
La font d'una de les assassines més prolífiques del país,
Anne-Marie Nelson.
- Volem el mirall! - Sí!
Va!
Vinga!
Clar que sí.
I aquí el tenen.
L'objecte excepcional.
La peça que tant ha agitat al diligent personal del DRCP
aquests últims dies.
Recuperada, a un preu alt,
de la tomba del geni visionari, Sir Edmund Bickerstaff.
Els presentem
el seu vidre d'ossos.
Un article veritablement letal.
La superfície del mirall en si mateix, coberta per protegir-los,
causa una atracció hipnòtica més poderosa que…
Hi ha massa gent. No fem res, a veure qui el compra.
Bengales? Què vols que en faci?
Caldrà distreure'ls per arribar al mirall.
Para atenció, et faré un senyal.
Això és de bojos.
Fa dècades que treballo amb relíquies amb qualitats sobrenaturals
i aquest mirall és l'objecte més poderós que he vist mai.
Els seus canaris poden apropar-se.
Si són pàrvuls! No ho aguantaran.
- Amunt. - Puja.
Gira't. No et vull haver de fer mal.
Una prova d'autenticitat rotunda,
segur que hi estan d'acord.
Així doncs, què els sembla si comencem amb una oferta mínima de 50.000 lliures?
Cinquanta de seguida. Gràcies, senyora.
Seixanta. Gràcies. Seixanta. Setanta al fons. Sí. Vuitanta.
Vuitanta. 80.000 lliures.
Noranta.
Flo? Flo, crec que se'ns endú el corrent.
- Hem perdut la posició? - Ho dubto.
Tranquil, ara ho miro.
Beu-te això. Et donarà escalfor.
No és molt solitària, la vida de reliquiària independent?
La Mathilda em cuida. I la independència és el que m'agrada.
Això i l'aigua en moviment.
Menys fantasmes.
I a més va bé pel negoci.
La quantitat de tresors que s'han llençat al riu.
Fonts letals, vols dir.
No només fonts.
Coses valorades. Estimades, i llençades.
Com això.
Que maco.
Era al coll d'un dàlmata ofegat. A qui li deu quedar millor?
A tu.
Flipa!
Era un bernat pescaire!
Era això, el que hem sentit.
- L'has vist? - No. Un bernat pescaire?
N'has vist mai un de prop?
Són preciosos. D'allò més salvatges.
Deuen haver niat al moll de Greenwich.
Vols abandonar la missió per veure ocells? A què jugues?
És la majestuositat infinita de la natura. Et fa deixar-te d'hòsties.
Flo, no! Ens quedem esperant el mirall.
Ja ho sé.
Però tenies raó. Ens hem mogut.
I he de tornar-nos a dur on érem, així que deixa'm anar.
Algú n'ofereix 120? 120 allà baix, gràcies.
Anem pels 130. 130 allà davant, gràcies.
Algú n'ofereix 140? 140 allà darrere, moltes gràcies.
Qui ofereix 150.000 lliures per l'article? 150 lliures a la sala.
Algú n'ofereix 160?
160, sí. Algú millora l'oferta? 170…
- 500.000 lliures. - Què?
500.000 lliures.
Moltes gràcies, senyor.
Algú n'ofereix 520?
520?
Última oportunitat. 520?
No? A la una. A les dues.
- 520. Moltes gràcies, senyor. - Però què fa?
550.
600.
650.
Senyors,
el seu entusiasme per l'article supera les meves altes expectatives.
Poden acostar-se i demostrar que disposen dels fons necessaris abans de procedir?
No és més que un tràmit, senyors.
Gràcies, senyor.
Moltes gràcies.
I ara vostè.
Si us plau, quan pugui.
Té un estoc. És un agent!
Merda. Va.
- Va. - Porta'l aquí dalt.
Molt bé. A veure qui tenim aquí.
- Tu? - On és, l'altra?
N'eren dos!
- Apartin-se! - Trobeu-la.
Que ningú surti de la sala.
Ha de ser aquí!
Atureu-lo! Atureu-lo, covards!
Com sortim d'aquí?
Està tancada amb cadenat!
Aquí baix!
Quiets.
Lockwood.
No passa res. Dona'm l'estoc.
Dona'm el vidre d'ossos, i faré que sigui ràpid.
El coneixes, oi?
No, senyor.
N'estàs segur?
Sí, senyor.
Convenç-me.
Què?
- Ho sabia, desgraciat! - Enrere!
Soc del DRCP. Esteu rodejats. Deixeu les armes.
Tens família, col·lega? Els trobaré.
Agafeu-lo!
Va, Lockwood!
George? Necessitem ajuda de debò.
George!
Va.
Merda! Han cridat l'ascensor! El pararan al quart.
Saben que hi anem.
Hem de sortir ja!
I les altres fonts?
Corre!
Lockwood, espavila!
L'han matat com si res.
Sí. Hem de marxar.
- Per què ha mort? - Perquè són uns cabrons!
Perquè jo ho soc.
Lockwood. Si us plau, Lockwood, ara no.
- Són a dalt! - Lockwood, mira'm!
Sí? Tenies raó. El mirall és massa important.
Ara, torna a ser un torracollons insolent, si us plau.
Fes que sortim vius d'aquí.
Hola!
- Va! - Us toca a vosaltres!
Enrere!
ESCRIVIM EL NOSTRE PROPI DESTÍ. ESDEVENIM ALLÒ QUE FEM.
¿T'han dit els teus companys que fots mala pinta
i sembles obsessionat amb el mirall?
Si jo fos ells et diria: "Georgie, tens un aire de desesperació que tela, tio.
Pren distància i relaxa't, que si no, se't menjarà viu."
Creus que estic embogint? Almenys no m'he rendit.
Mira't. Ets una llista de símptomes de trauma fantasmal amb potes.
No saps què em va passar i no t'ho diré.
He vist més nanos pertorbats per fantasmes dels que coneixeràs mai, i et veig a tu.
On ens has dut?
- Porta'ns al moll. - No.
Estàs hipnotitzat.
Reconec els de la meva mena. Te'n volia allunyar.
Estàs sonada! M'has traït!
Perquè m'agrades.
Porta'ns al moll.
Porta'ns al moll!
Ho sento.
Ho sento molt. Només em volies ajudar i et podria haver fet mal.
Bah.
Amb estoc o sense, series mort a l'instant.
George?
Em sents?
- Sou a la passarel·la? - Ens sents?
Lucy!
- Anem a buscar-los. - I tot el que has dit?
Tindran el mirall.
Seré amb tu, i el Locky serà qui el durà.
Ets un agent.
Te'n sortiràs.
George?
George, va!
Hi ha una carnisseria allà baix.
Quina manera de fer-vos publicitat. Heu arruïnat dues festes, avui.
Eres al ball?
- Deveu ser Lockwood & Co. - Ets l'imbècil de l'espasa daurada.
L'"Espasa Daurada". M'agrada.
Com saps qui som?
Això no és res comparat amb tot el que sé de tu, Anthony.
Ara,
dona'm el meu vidre d'ossos.
No ets de primera línia, eh? Però almenys tens ambició.
A diferència de gent de baixa estofa com aquell agent del DRCP.
A qui se li acut arriscar-se tant, cobrant tan poc?
No el tornis a mencionar.
Supera-ho.
Ja li havia dit al Winkman qui era.
Crec que el volien matar a l'escenari com a colofó.
Heu esguerrat el final de la subhasta.
Li ho havies dit?
Com ho sabies?
Qui ets?
Ets de Fittes?
Soc el ferro de la teva espasa.
La flama que manté els forns encesos.
Au, calla!
Entusiasme i també tècnica.
Prou per enterrar-te, cabronàs amb fums.
Vaja.
Una canonada. Podem baixar per allà.
Així no escaparem.
Lucy?
Lucy, som aquí. I vosaltres?
George. Som al terrat. No podem baixar fins a la passarel·la.
Apropeu-vos. Us l'haurem de llençar. Em reps?
- I si em cau al riu? - Veuràs com no.
I no tenim alternativa. Confia en mi, George.
Te l'hem de llençar ara.
Agafa'l, i porta'l al DRCP.
Nosaltres tornarem pel nostre compte. Em reps?
- Rebut. - George, ajuda'm amb la xarxa.
Treu-nos d'aquí!
Això era meu.
Au, va, deixa-ho estar! El DRCP té el vidre d'ossos. S'ha acabat.
No tens ni idea de què va el joc, oi?
No.
No, Lockwood.
Lucy, et matarà!
No entres amb mi?
No sé si em deixarien sortir.
Au. Ets prou fort. Ets just a la porta.
Sí.
Però tinc un pla alternatiu.
I si portem la Mathilda al riu Medway? Oblida't d'aquesta penya.
El llençarem a tanta profunditat que mai el trobarà ningú.
I després, potser podríem visitar una illeta que conec.
Hi haurà un munt de bernats pescaires.
I si no, res.
- Ja ets aquí, així que… - És que és… el pla.
Sí.
Guai.
A reveure!
Flo?
Flo!
Tu, jo i els bernats pescaires. Som-hi.
Hola?
El tinc.
Subtítols: Marina Torruella Bonsoms