Už to nevydržím. Řekni něco. Cokoliv. Prosím.
Vyhráli jsme. Porazili jsme Winkmana. Zrcadlo je u Barnese
a George se brzo vrátí.
Už je dobře, je po všem.
To teda není.
Málem jsme umřeli kvůli tvojí pitomý sázce
a jdou po nás všichni kořistníci v Londýně.
Možná nás zrovna sledují. Nebo na nás čekají doma.
Proč tohle děláme?
K čemu nám to bude,
jestli skončíme s kudlou v zádech na dně Temže
a ani pes po nás neštěkne?
To mi vážně nezní jako výhra.
Promiň.
Měla jsi pravdu.
Nechal jsem se unést.
Choval jsem se bezohledně a lehkovážně.
Jen ti chci říct…
Nevzdávej to s námi.
Prosím.
Nebo teda spíš…
se mnou.
Dno Temže už mě neláká tak jako dřív.
Tehdy by po mně ani pes neštěkl.
Ale teď…
Chceš granátníka, nebo policistu?
Granátníka.
Dobře.
Ale jestli tě s ním uvidí George,
můžeš si za to sám.
Vidíš, měl jsem pravdu. Dulacová sepsala samé nesmysly.
Spoustu blábolů o zakázaném vědění a tajemství vesmíru.
Tady píše o Bickerstaffovi. Poslouchej.
„Ano, zabila jsem ho.
Zastřelila jsem ho otcovou pistolí, zapečetila železem a pohřbila.
Když ale zavřu oči, stále ho vidím,
jak provádí rituály v tom svém sametovém plášti.“
Mary Dulacová ho zabila? Proč?
„Šlo o sebeobranu.
Jeho sluha mě spoutal a on mi nastavil to zrcadlo.
Stačil letmý pohled a cítila jsem, že přicházím o rozum.“
Takže ho zastřelila, než ji stihl zabít zrcadlem?
- To zní fér. - Ne, počkej.
„Nebylo to totiž žádné zrcadlo,
ale okno.“
Okno kam?
„Víc se neodvažuji prozradit. Stejně nemám komu.
Od té doby jsem prokletá. Zoufale toužím vidět víc.“
Podívej, Lockwoode.
Podívej na tu kresbu.
Na to zrcadlo.
Kde je sakra George?
ŘADA NEVYSVĚTLITELNÝCH ÚMRTÍ
DUCHOVÉ KRÁČÍ MEZI NÁMI
SMRTÍCÍ DOTEK DUCHA
ÚMRTÍ
ZAVEDEN ZÁKAZ VYCHÁZENÍ
HOSPODÁŘSKÝ ŠOK
NEJLEPŠÍ OBRANA: ŽELEZO, STŘÍBRO A SŮL
TECHNOLOGICKÉ AKCIE
PODLE KNIH JONATHANA STROUDA
NADANÁ MLÁDEŽ CÍTÍ DUCHY
ÚMRTÍ
PADESÁT LET PO „PROBLÉMU“
LOCKWOOD A SPOL.
To nic.
Neboj se.
Hlavně klid.
Pamelo?
Nechtěla jsem tě vyděsit.
- To nic. Rád tě vidím. - Já jsem ráda, že jsi přišel.
Bála jsem se, že si to rozmyslíš.
Určitě tě nikdo nesledoval?
Pojď dovnitř. Dáme se do práce.
Jak to šlo? Nesnažila se ho ta Flo Bonesová ukrást?
Byla to celkem hračka.
Lockwood s Lucy byli za hrdiny a na mě zase zbyla podřadná práce.
To neříkej, Georgi.
Lockwood a Lucy jsou možná velmi nadaní,
ale do dějin se zapíšeš ty. Věř mi.
Myslíš?
Rozhodl ses správně. Kdyby se k tomu zrcadlu dostal ÚPVK,
skončilo by v peci
a nikdy bychom se z něj nic nedozvěděli.
Oni umí jenom ničit.
Jsou nepoučitelní. Zato my dva se teď něčemu přiučíme.
Všechno, co se dá.
Můžu si ho vzít?
- Pokud s ním neutečeš. - To bych si nedovolila. Potřebuju tě.
Pojď. Ukážu ti, co jsem připravila.
Co o něm víš? Co jsi viděl? Kam ho odnesl?
Měli jste oči jen jeden pro druhého, co?
Není divu, že si našel kamarádku.
- Co říká, Lucy? - Něco o nějaké kamarádce.
O jaké? O Flo? Jiné známé George nemá. Jedině…
Joplinovou.
Co by ta mohla mít za lubem?
Smrt se blíží
a oni jí jdou naproti.
Ovládlo i Joplinovou. Kdo se k němu přiblíží, přijde o rozum.
Řekni mi, kde jsou.
Jedině když mě vezmeš s sebou.
- Kam? - Za mým pánem.
- Za Bickerstaffem. - Jsou na hřbitově.
S mrtvými.
Brzy se k nim přidají.
A můžeš za to ty.
Nic tu není. George zapomněl doplnit zásoby.
Je to moje vina. Měl jsem si všimnout, co s ním je.
Není. Všechno začalo jít z kopce, když jsem k vám nastoupila.
Máme jenom krabičku solných bomb.
To nemyslíš vážně. S takovou umřeme.
Možná. Ale pro tohle se vyplatí umřít.
Pokud má někdo šanci porazit Bickerstaffovo zrcadlo
a vymanit George z jeho vlivu, jsi to ty.
- Jasně, nech všechno na mně. - Tak to nemyslím.
Chci říct, že to dokážeme. Společně.
Pro George.
Měli jsme ji přímo před očima.
Strkala do všeho nos, ještě než jsme otevřeli tu rakev.
Najala Carvera, aby to zrcadlo ukradl,
a když ji podvedl a dal ho Winkmanovi, zabila ho.
To bych do ní nikdy neřekla.
Předstírala, že jí na nás záleží. Že chce být součástí týmu.
Kdo ví, co namluvila Georgovi.
To zrcadlo se mu dostalo pod kůži. Všechny ty jeho poznámky a roztržitost…
A my to vůbec neřešili.
- Měli jsme vlastní starosti. - Už jsem se ti omlu…
Můžeme se omlouvat, jak chceme,
ale to mu nepomůže.
Myslíš, že není při smyslech?
Přece ho to zrcadlo nemůže ovládat.
George by tohle neudělal. Za nitky tahá někdo jiný.
Nebo něco jiného.
- Hemží se to tu duchy. - Zpomal trochu.
Musím za námi zhasnout, kdyby nás někdo sledoval.
Sem by nás sledoval jedině blázen. Dej mi ruku.
Neboj, není tu nic, s čím bych si neuměl poradit.
Radši bych s tím ale šel k tobě.
To nejde, musíme to udělat tady.
Zmiňoval to ve svých záznamech? Dá se tu na něj dívat bezpečně?
Přesně tak.
- Co to bylo? - Nevím.
Počkej tu. Ani se nehni.
Hned budu zpátky.
Pospěš si.
Co tu sakra děláš, Kippsi?
To bych se měl ptát já tebe.
- Vím, že máš to zrcadlo. - Nech mě.
- Zachránil jsem ti život. - Ale hovno, zvládl bych to.
To teda nezvládl, neviděl jsi ho. Jenom jsi tu pobíhal.
Přicházíš o talent.
Jestli to někomu řekneš,
zabiju tě. Rozumíš?
Uklidněte se, pane Kippsi. A pusťte mého přítele.
Dejte ruce za záda.
Teď se pomalu otočte.
Co to…
Za tohle by vás mohli zatknout! Jste oba zločinci!
Ty už si ani neškrtneš, Georgi.
Na co jsi to přinesla?
A ty pouta a nůž?
Věděla jsem, že se něco takového může stát.
Po tom zrcadle jde celý Londýn.
Ale je naše.
Nesmíme nic riskovat.
No tak, ty zmetku.
- Mluv. Kde je? - To mluvíš na něj, nebo na mě?
Na něj. Na tebe bych tak slušná nebyla.
- Nemůžeš třeba změnit hlas? - Ne.
A přestaň tak zářit. Prozradíš nás.
- To bylo na něj. - To mi došlo.
Jak bych mohl, když je můj pán tak blízko? Už ho cítím.
Jestli tu nebudou a ty nás jenom zneužíváš…
Neboj se. Budou.
Teď jí rozkazuje můj pán. Vašeho světa se už vzdala.
Stačí jediný pohled a nikdo z něj nedokáže spustit zrak.
- Já bych to dokázala. - Neodolala bys.
Ani on by neodolal. Kdo ví, co mu ukáže?
- Možná maminku s tatínkem. - Co říká?
Že bychom tomu zrcadlu neodolali ani my.
Slib, že se do něj nepodíváš, Lockwoode.
Zase to s tou lehkovážností nepřeháněj.
Jasně. Proč se o mě tak strachuješ?
- Co ty? - Já to zvládnu.
Zrcadla nesnáším. Kouká na mě z nich jedna hloupá holka.
Tak jo, tasíme a vykopneme dveře.
Abychom působili, že víme, co děláme.
Dobře.
Slyšíš něco?
Vůbec nic.
Je teplá. Ne horká, ale někdo tu dneska večer byl.
Podívej.
Bickerstaffova rakev.
Nic necítím. Je prázdná.
- Co hodlá dělat s jeho tělem? - Šílený experiment.
Chce, aby byl svědkem toho, na co se chystají.
To je dobré.
S tělem se nemohli dostat daleko. Musejí být někde poblíž.
- Jsou zamčené. - Bože.
- Zevnitř. - Kam vedou?
George říkal, že tu jsou katakomby. Někde tu bude další cesta dolů.
Ten katafalk. Podle Saunderse přece pořád funguje.
Někde tu musí být ovládání.
Lockwoode!
- Kde je Kipps? - Co tu děláte?
- Proč se ptáte na Kippse? - Sledoval sem Karima.
Naši agenti vás sledují celé dny.
Víme, že má to zrcadlo a že jsou tu.
Oba jsou v pěkné kaši.
Potřebujeme spolupracovat. Tak skloňte meče a vrhneme se na to.
Asi jsou v katakombách, ale dovnitř vede jen tahle plošina.
- Říká se jí katafalk. - My víme.
Nevíš, jak se ovládá? Seshora, nebo zezdola?
Seshora.
Po pohřbu rakev spouští kněz. Má na to tlačítko.
Kat, někdo tu je.
Čtyři mizerové v dodávce s nápisem „Winkman“.
- Sakra. - Jak nás našli?
Asi sledovali ten průvod agentů od Fittesové.
- Znáte je? - Známe Julia Winkmana.
Tím myslí, že víme, že je psychopat.
- Co teď? - Mizíme.
- To nemůžeme. - Zabarikádujeme se.
- Pak by měli výhodu. - Tak co budeme dělat?
Já se tam zabarikáduju, zachráním George s Kippsem a vy je odrazíte.
Odrazíme?
Klidně si to můžeme vyměnit.
Věřte mi, radši bych bojoval s nimi.
- Anthony! - Ne. Půjdu tam já.
- Ani náhodou. - Mám přece tajnou zbraň.
Je to moc nebezpečné.
Musím to udělat, Lockwoode. Pro George.
A hlavně to s tou lehkovážností moc nepřeháněj.
Jasný?
Jakou tajnou zbraň?
Sebe.
Kde je moje zrcadlo?
Co to dělají? To neví, že je to tu zamořený?
Chtějí nás tam nahnat.
Měli jsme utéct, dokud to šlo.
Seberte se. Jste elitní agenti. Jedni z nejlepších, co znám.
A já jsem Anthony Lockwood.
Tyhle ubožáky bychom levou zadní porazili i sami.
Ve čtyřech to bude procházka růžovým sadem.
Tohle není sad, ale hřbitov.
Tak je pohřbíme.
Jsi mrtvej, Lockwoode.
- Musíme je odlákat od kaple. - Jak?
Utíkej!
Ano! Ten zvuk!
Kostěné zrcadlo. Hudba pro moje uši.
Mně to teda jako hudba nezní.
- Ty to vůbec nechápeš. - Tak mi to vysvětli.
Byl jsi u toho, když ho vyráběl?
Ovšem.
Z kostí sedmi těl, sedmi zatracených.
Síla jejich muk uvězněná…
…uvězněná ve skle vyrobila okno. Kam to okno vede?
Na věčnost.
Co tím myslíš? Co přesně jsi v něm viděl?
Já se do něj nikdy nepodíval. Nejsem blázen.
Musíš do něj pohlédnout očima někoho jiného.
Někoho slabého. Zvědavého.
Zranitelného.
Bože.
Georgi.
Neboj, neublížíme ti. Děláme to pro tvoje vlastní dobro.
Ty jí to věříš?
Prober se, Karime. Oba nás zabije.
Musíme odsud zmizet, dokud to jde.
Nikomu se nic nestane. Jsme oba akademici
a tohle je vědecký experiment.
A kdyby ses staral o sebe, tohle by se nestalo.
Zbláznil ses. Jsi stejně mimo jako ona.
Pamelo, co tady dělá Bickerstaffovo tělo?
Nemůžeme ho z toho vynechat. Jsme tu jen díky němu.
Zaslouží si místo v první řadě.
Ale neboj, je spoutaný. Nic ti neudělá.
Vynechat z čeho?
Co jsi zjistila? Popiš mi svoji metodologii.
Jak to provedeme bezpečně?
Kdykoliv v záznamech zmiňuje svoje následovníky,
vždycky mluví jen o dospělých.
Nevěděl, že to mladí dokážou vidět nadpřirozeno.
Předběhl svoji dobu, takže mu chyběla tahle podstatná informace.
Takže ty jsi…
Kdyby sem nevtrhl Kipps, seděl bych tu já?
Bude to úžasná podívaná, Georgi. Vždyť jsi chtěl vidět víc.
A kdybych odmítl, spoutala bys mě?
Vůbec to nechápeš.
Celý život sedíme nad knihami. Oba prahneme po vědění.
A teď se konečně dozvíme všechno, po čem jsme kdy toužili.
Všechno to ucítíme.
Ty, já… a on jako náš prostředník.
- Je to dokonalé. - Není.
Mě použít nemůžete.
Už nevidím. Já…
Přišel jsem o svůj talent. Jen jí to řekni!
Je to pravda, Georgi?
Zachránil jsi ho před duchem.
Tu dýku poznávám.
Podobnou už jsem viděl. Vyrábějí se v párech.
To ty jsi zabila Carvera.
- To není pravda. - Zradil tě.
Došlo mu, jakou cenu to zrcadlo má, a prodal ho Winkmanovi.
- Bude to v pořádku. - Pomohl jsem ti uskutečnit tvůj plán.
Bude to naprosto
dokonalé.
Až tě sejmu, najdu si tu tvoji couru
a oddělám i ji.
- Kde jsou ostatní? - Pojď za mnou.
Já věděl, že to zvládnete.
- Nezvládáme to. - Někoho jsme slyšeli, blíží se posily.
Tamhle. Podívejte.
Lockwoode.
Lockwoode!
- Nechal nás tu. - Podvedl nás.
- Měl plán. - Akorát sebevražedný.
To už moje nejlepší plány bývají.
- Poradíte si s nimi, než dorazí ÚPVK? - Volal jsi je?
Ještě ne, ale někde tu bude telefon. Cestou jim cinknu.
Cestou kam?
Za záchranou svých přátel.
A Kippse.
Měla jsi pravdu, je to dokonalé.
Vůbec ti na mně nezáleží. Jde ti jenom o to zrcadlo.
Nepotřebovala jsi mě.
Stejně jako Lucy s Lockwoodem.
Protože jsem podivín.
Páté kolo u vozu.
Jsem nahraditelný a vždycky budu.
Není divu, že umřu takhle.
Můj pán!
On…
povstal!
Dostaň ho z těch řetězů! Můj pán nesmí být spoutaný!
Ať je svědkem této slavné chvíle!
Lucy! Za tebou!
To je ta naslouchačka. Mě jsi ale neslyšela, co?
Nevěřím, že mě zabijete, paní Joplinová.
Zabije! Zavraždila Carvera. Neměla jsi sem chodit!
Musela jsem!
Nejsi žádný pátý kolo.
Nebo podivín.
Ani nic podobného.
Jsi z nás všech nejlepší.
Já jsem svoji rodinu opustila
a Lockwood o ni přišel. Tebe ale ztratit nehodláme.
Jak dojemné. A teď si svaž ruce.
Ne.
Do toho zrcadla se totiž podívám já.
To ne! Ani náhodou!
Jinak to nejde.
Tohle je velká chvíle.
Historický moment. Měla byste využít toho nejnadanějšího.
Nejlepšího od dob Marissy Fittesové.
Dokážu mluvit s Typem 3. Komunikovat s duchy.
Pro tohle jsem se narodila. Musím to udělat já.
- Ne, Lucy, to nedovolím! - To není tvoje volba, Georgi!
Jeho by to okamžitě zabilo.
Podívejte, co s ním udělal jediný pohled.
Chci to pro něj udělat.
Prosím.
Pokud mě podvedeš,
oba vás podříznu.
Kristepane. To jako vážně?
Vážně.
Od našeho posledního setkání se leccos změnilo.
Bylo by to na dlouho, tak to zkrátím.
Spolupracuju s agenty od Fittesové. Uzavřeme příměří?
Docela spěchám.
Já pro ni nepracuju.
Nemáš ani tušení, kdo jsem.
Dobře. Teď jsem si poradil s osmi grázly a jedním psychopatem.
Další souboj mě už nezabije.
Zvlášť s někým, koho jsem už dvakrát porazil.
Nemáš nejmenší tušení, co jsem zač a s čím si zahráváš.
Jde tu o mnohem víc.
Kostěné zrcadlo je jenom nepříjemnost.
Na tobě vůbec nezáleží.
Nezáleželo ani na tvých rodičích.
Jak to myslíš?
To se nikdy nedovíš.
Lucy, nedělej to! Prosím! Zabije tě to!
Opovaž se do něj podívat.
Ať se stane cokoliv, ty za to nemůžeš.
Je to moje volba.
Řekni mi, co vidíš.
Co cítíš a slyšíš.
Každičký detail.
Podívej se do něj!
Podívej se!
No tak, podívej se!
Udělej to!
Co to?
Pokud mu rozumíš, pověz mi, co říká.
Co říká?
Mluv! Pořádně se podívej a popiš svému pánovi, co vidíš.
Ne, takhle to být nemá. Něco je špatně!
Jsou v něm uvěznění!
No tak, mluv!
- Říká, že je něco špatně. - Pokračuj!
- Nepřestávej. - Prý nevidí žádnou věčnost.
Je to past. Musíme to zrcadlo zničit!
Lucy!
Ne!
Lucy. To jsem já.
Rozbil jsi ho.
Ty pitomej spratku.
Počkat.
Funguje.
Něco se děje.
Ano.
To je neskutečné.
Za žádnou cenu se na ni nedívej. Ani na to zrcadlo.
To je úžasné!
Taková krása.
Nádhera!
Nedívej se.
Už můžeme.
Podívej.
Proč po nás nejdou?
Vysvobodil jsi je.
Georgi.
- Proč není spoutaný? - Ty řetězy…
- Ten výbuch je odhodil! - Kde máš rapír?
Kdo ví!
Paralyzoval nás. Nemůžu se hýbat!
Já taky ne.
Nemůžu odhlídnout.
Za všechno se ti omlouvám, Lucy.
Já taky.
Nech je být. To jsou moji přátelé!
Lucy, Georgi, zmizte odtamtud!
Co se stalo?
Vyřídil jsem bandu grázlů, propadl dírou od katafalku
a porazil pár duchů. Nic neobvyklého.
Jo a postřelili mě.
Musíme zavolat sanitku.
Musíte zničit tu nahrávku
a nějak umlčet Kippse. Jinak bude i po vás.
To neříkej, ty neumřeš.
- Dneska tady neumřeš. - Jak to můžeš vědět?
Protože to nedovolíme.
Že ne, Georgi?
Nikdy.
Nevím, co se tam stalo, ale vím, že jsi nás zachránila.
Svým nadáním.
Každý dělal, co mohl.
Až na mě.
Nedovedeš si představit, jaké to je.
Cítíš je.
Víš, že tam jsou, ale je ti to k ničemu.
Můžeš se akorát tak
bát.
Jednou se to stane i tobě.
Všechno, čím jsi výjimečná,
jen tak zmizí.
- To jsem nevěděla. - George ti to neřekl?
Necháme si to pro sebe.
Slibuju.
Už za ním můžete.
- Jen běž, Georgi. - Měj se.
Byl jsem lehkovážný tak akorát.
Slečno Carlylová, pane Karime, můžete mi pomoct?
Na místě našli kulku, ale žádnou zbraň.
Neviděli jste někoho se zbraní?
Pane Kippsi?
- Lockwood snad ví, kdo ho střelil. - Byla tma.
Bohužel jsem nic neviděl.
- Nic mi netajíte? - Vůbec nic.
Potřebujete po nás ještě něco?
Už jste udělali dost. Kostěné zrcadlo zamíří do pecí.
A Winkman do vězení.
Celkově vzato jste mě potěšili.
- Nevypadáte šťastně. - Věřte mi.
Takhle to vypadá, když mám radost. Pořádně si to užijte.
A gratuluju.
Dokázali jste to.
Takže jste vyhráli vy.
Aha, naše sázka.
Objednám tu reklamu a podám výpověď.
Umím dodržet slovo.
To nebude třeba.
Pojďme na to celé zapomenout. Byla to pitomost.
- Vážně? - Zvládli jsme to spolu.
Bok po boku.
- Řekl jsem Barnesovi, ať odměnu rozdělí. - Půl na půl?
My si vezmeme 70 %.
Jsme nezávislá agentura. Máme spoustu výdajů.
Jsi správnej chlap.
Tak teda 30 %.
Musel jsi ho porazit ve všech ohledech, co?
To ne.
Jenom to bylo to správné rozhodnutí, že jo?
Tak jo, kdo mi pomůže dostat se domů?
Objímání moc nemusím.
Můj stav si to vyžaduje, Georgi. Nic to neznamená.
Už máš pocit, že je po všem, Lucy?
Zeptej se mě doma, až mi uděláš čaj.
Kostěné zrcadlo má ÚPVK.
Je poškozené. Nevíme, jak moc.
Už putuje do pecí.
Promiňte. Myslel jsem, že jsem ho zabil.
Hlavně, že už se nikomu nedostane do rukou.
Měli bychom ale být opatrnější.
Můžeš jet.
Všechno je to hrozně děsivý a tajný, takže ti o tom nemůžu moct říct.
Upřímně, Norrie,
vůbec bys mě nepoznala.
Tolik jsem si toho zažila.
Ale už se začínám cítit líp.
Doufám, že ty taky.
To voní skvěle, Georgi.
- Díky. - Máš skleničky?
- Je to můj tajný recept. - Beru talíře.
Až po tobě.
Pozor, procházím.
V Georgovi jsem se pletla.
Nakonec proti mně nic neměl. Vlastně se zachoval jako hrdina.
Což je dobře.
Lockwood snad tisíckrát málem umřel, ale…
Počkej!
…asi se rozhodl, že bude radši naživu.
Což je super.
Máme i sendviče.
A Lucy Carlyleová?
- Nemůže si stěžovat. - Dáš mi jeden?
- Cítí se silnější. - Díky.
Už se tak nebojí vlastního nadání ani… jiných věcí.
Pořád s tebou nemluví?
Co myslíš, že tam viděl?
A co myslel tou pastí? Těch sedm lapených duší?
Radši na to ani nemyslím.
Pokud chceš…
můžeme tu lebku zničit.
- Ne, necháme si ji. - Dobře.
Je totiž hrozně vzácná.
Stejně jako ty.
Hlavně ať to nikdo nezjistí.
- O nás obou. - Neboj, nezjistí.
Slibuju.
Říkal jsem si,
že bychom si neměli lhát.
Takže…
Viděl jsem, kdo mě střelil.
Zlaté ostří.
- Ten debil od Fittesové? - Nepatří k ní.
- Spolupracuje s někým jiným. - Jak to myslíš?
Než mě zastřelil, zmínil moje rodiče.
Řekl, že na jejich smrti vůbec nezáleží.
Ani na mně.
To si děláš prdel.
Co asi ví?
- Musíme zjistit… - Musíme a taky zjistíme.
Přijdeme na to, o co tu jde.
Ale až mi začnou fungovat nohy.
A nebude mě bolet se smát.
Zatím si ho můžu trochu prokle…
A když je řeč o mojí rodině, měli byste vědět ještě něco.
O tom zamčeném pokoji v patře.
Fakt?
Ty nám chceš…
Už si nebudeme lhát.
Jestli nechceš, vážně to nemusíš dělat, Lockwoode.
Ale já chci.
Připraveni?
Překlad titulků: Eliška K. Vítová