EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
KAPITEL 3
Nu ska vi se vad vi har.
-Hej. -Hej. Välkomna.
-Hej. -Det är som i en saga.
Visst är det fint?
-Kom in. Jag ska visa er. -Titta här.
Det är så fint.
-Akta trappsteget. -Tack.
-Stänger du dörren? -Visst.
Tack. Följ med mig.
-Så… -Fint.
Som jag sa är det här huset över 150 år gammalt.
-Oj, wow. -Wow.
Alla originaldetaljer finns kvar.
Där är en fungerande eldstad.
-Ja! -Så vacker.
Se er omkring. Ta god tid på er.
Jag väntar i köket.
-Det här stället är så fint. -Titta här.
Vad är haken?
Varför vill de sälja?
De har separerat.
-Det är därför. -Oj.
Det fungerade inte som planerat.
Okej.
Här är köket,
och det finns en fin plats för frukost vid fönstret.
Hör köksön till huset?
Det är ingen köksö. Den försvinner.
Alla originaldetaljer finns kvar i hela huset.
-Jag älskar det. -Jag med.
Och här finns ett lite mindre rum.
Man kan ha en enkelsäng.
Men jag tycker det passar bättre som barnrum.
-Steve, ett barnrum! -Okej.
Det kan absolut bli ett barnrum.
Vi kan ha en spjälsäng där och gungstolen där.
Det finns ett vackert valv.
Ni skulle kunna använda det som måttstock
för hur mycket barnen växer.
Det gillar jag. Det är trevligt.
Mår du bra?
Ja. Jag antar det.
Ska du åka bort i vinter?
Nej.
Advokaterna har gått igenom allt, de är nöjda.
Dina, då?
Varför pratar du så med mig?
Som om vi är på tv, eller nåt.
Jag kom för att få en underskrift.
Så vi ska skilja oss för att vi båda var otrogna?
Det känns inte rätt.
Jag menar, Jesse Jackson,
mr Håll hoppet vid liv,
-har barn med en annan kvinna. -Sluta skämta!
Jag kom för att hämta mina grejer,
så skriv på.
Vet du vad det här är?
Det är ett äktenskap.
Det vi har här.
Det är ett jävla gräl.
Antingen stannar du, eller så går du.
Jag går!
Jag försöker gå!
Och det som är jävligt lustigt
är att om din bok hade sålt bra, som du trodde,
hade jag inte ens kunnat kontakta dig.
Du hade varit i Manhattan, till halsen i fittor.
Med en assistent.
Är jag Barry White?
För helvete.
Okej. Sluta.
Okej. Alicia, snälla!
Ge mig fem minuter.
Det är allt jag ber om.
Vi har gått igenom så mycket.
-Jag vill bara få fem minuter. -Okej.
Och om du ger mig det, låter jag dig vara.
Jag skriver på, låter dig gå.
Ge mig bara fem minuter.
-Vill du prata? -Ja.
Okej, vi pratar.
I den här relationen gav jag dig allt.
Allt jag kunde.
Jag satte dig främst.
Vet du vad du aldrig frågade?
Du frågade aldrig: "Vad vill du få ut av det här?"
"Vad vill du få ut av oss?"
När jag sa vad jag ville,
fick jag tvinga dig till det.
Jag är inte din betjänt.
Jag hör till mig själv.
Jag är ingen rekvisita i din framgång.
Jag är inte ditt stöd i misslyckanden.
Så vi kan prata om det här om och om igen,
gå runt i cirklar…
…men det är inte min sak längre.
Det är det inte.
Jag är färdig.
Jag är jävligt utmattad.
Så var snäll och skriv på pappren nu.
Skriv på.
Måste du sälja?
Kan du inte hyra ut det istället?
Nej.
Det finns för många minnen här.
Jag måste släppa det.
Jag vet att det var din dröm.
Jag vet inte ens om det var min dröm.
Allt försvann, du vet.
Är det okej med skilsmässan?
Jag tror inte att nån är okej med en skilsmässa.
Det suger, du vet.
Det är det ultimata misslyckandet i livet.
Jag vet inte om det är det ultimata misslyckandet.
Så känns det verkligen.
Jag känner mig som en… Jag vet inte…
Det är ett misslyckande nu, men på lång sikt en framgång.
Ett misslyckande är att bo med en idiot
som du inte borde vara med, i 20 år.
Det är ett misslyckande.
Det är sant.
Det är inget misslyckande.
Ni befinner er i olika livsfaser.
Ni ville olika saker.
Tänk dig om ni hade haft en bebis.
Vad skulle du göra? Röka på med bebisen?
Hoppas inte det.
Borde jag sluta röka och skaffa barn?
De är inte de enda möjligheterna.
Det är inte "röka på och äta godis eller uppfostra barn".
Ni befinner er i olika livsfaser
och folk gör slut på grund av det hela tiden.
Ja.
Tack ska du ha.
Jag uppskattar att du är här…
…speciellt efter, du vet…
Jag blev så fängslad
av att träffa alla berömda människor.
Och nu sitter jag här i ett halvtomt hus
och den enda jag är med är dig.
Du har alltid funnits där för mig.
Jag uppskattar dig.
Detsamma.
Du gör som MC Hammer.
-När han sålde allt. -Jag vet.
Fan också.
-Nu måste du spela in gospelalbumet. -Ja.
-Vi ber för att klara oss. -Kom igen.
Vi måste göra Behind the Music.
Tillbakablickar.
Jag måste hitta alla som jag lånade pengar.
Och säga: "Hördu…"
Va? Har du lånat ut pengar?
Jag hade behövt ett lån.
Jag visste inte att du bor med föräldrarna.
-Du kunde ha hjälpt mig med håret. -Det kunde jag ha gjort.
Det ser bra ut. Hon hade fel.
Ditt hår blir tjockare. Det är…
Du ser bra ut.
-Hej, mamma. -Hej.
Det passar inte så bra nu.
Jag har mycket just nu.
Jag också.
Jag rensade ut det sista av mormors saker idag.
Förlåt. Jag borde ha hjälpt dig med det.
Det gör inget. Jag och din moster Joyce tog hand om det.
Hur mår du?
Jag är okej.
Jag packar i huset.
Försöker komma härifrån.
Jag vet att jag alltid säger att du ska vara stark.
Läs din Bibel.
Jag vet inte varför. Jag har ingen Bibel.
-Ska jag köpa en åt dig? -Nej.
Du kan alltid prata med mig.
Jag lyssnar.
Det känns som jag förstört allt.
Jag jobbade så hårt för det här och nu är jag ensam.
Jag känner mig så långt från alla.
Du har alltid mig.
Om allt du har är din mamma, är det inte det bästa tecknet.
Ibland är en mamma allt du behöver.
Det är sant.
Jag vet att du vill ta över världen,
men lämna inte alla bakom dig när du gör det.
Förra året fick jag prata med din assistent
för att kunna skicka en present.
Förlåt. Jag var bortrest.
Jag vet att du är på botten nu.
Men kom ihåg att efter varje mörk natt
kommer en ljusare dag.
Det här ska också gå över.
Okej, pastorn.
När det gör det, är du starkare.
Du blir starkare och klokare.
Utan en prövning har du inget vittnesbörd.
Jag älskar dig.
Älskar dig också, mamma.
TILL SALU
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis