Я не жорстока людина.
Навіть навпаки.
За все своє життя, я ні разу не бився.
І мені було 42, коли я вперше когось вбив.
Ну, і протягом наступного тижня, я дійшов до пів десятка.
Але це все було з найкращими намірами.
Це був логічний наслідок мого нового усвідомленого підходу до життя,
щоб ідеально поєднувати мою професію з сімейним життям.
ВБИВАЙТЕ УСВІДОМЛЕНО
Три місяці тому, все було геть інакше.
Я був таким далеким від усвідомленості, як мій клієнт від виправдання.
Одного дня його знайшли в ювелірному магазині,
при спробі вибрати обручку.
Але замість грошей, у нього був заряджений пістолет.
Йому не сподобалася обручка,
тож він вдарив ювеліра пістолетом і штовхнув його у вітрину.
Оскільки сигналізація вже спрацювала, звинувачуваного арештували.
Ви бажаєте щось сказати щодо цих звинувачень?
Ні, мій клієнт зберігатиме мовчання.
Але я запевняю вас, що це був прикрий одноразовий випадок,
про який він дуже шкодує.
Це була рефлекторна реакція
на труднощі інтеграції в суспільство.
Містер Кумгул поділяє наші цінності шлюбу і сім'ї.
Обручка повинна була
закріпити його давні стосунки з німецькою дівчиною.
Я прошу скасувати ордер на затримання.
Тут немає ризику втечі чи рецидиву.
У нього є судимість.
Не за насильницькі злочини.
Не бачу причин підозрювати мого клієнта у втечі.
У нього постійна дівчина, практично наречена.
Він має стабільну роботу. І постійну адресу.
У своїх батьків.
Але якщо цього для вас недостатньо, ми готові внести заставу.
Місячна зарплата мого клієнта
складає 1500 євро, після податків.
Зважаючи на цю цифру, я думаю,
три тисячі буде більш ніж розумно.
Він ненавидить таких, як я.
І я його не звинувачую.
Коли я був студентом юристом з ідеалами, я вважав би повністю справедливим,
щоб такий хуліган посидів за ґратами кілька років.
Але з усім моїм адвокатським досвідом,
я витягнув цього дурня під заставу за дві години.
- Ось він. - Привіт!
- Дякую, містере адвокате. - Ага.
- Він витягнув мене. - Гарний годинник.
Як справи? Ми сьогодні святкуємо чи як?
Думаю, у мене сьогодні інші плани.
Чорт.
- Що він хоче? - Забираймося звідси.
Босом цих бандюганів і моїм головним клієнтом був Драґан Зерґович.
Наркотики, повії, зброя.
Погана комбінація, як на мене.
Моя робота була не лише витягати людей Драґана,
а й постійно оновлювати його бізнес-портфель
і зберігати всю їхню діяльність під радаром прокурора.
Ця робота дала хороше життя моїй сім'ї. Але, на жаль, без мене.
Я завжди запізнювався, або був відсутнім.
Навіть коли дійсно варто було.
Я рідко міг щось з цим зробити. Моїм часом володіли інші люди.
Привіт.
Але це все одно моя вина.
Чорт.
Принаймні, твої пріоритети можуть розраховувати на тебе.
Може, обміняємось кількома словами, перш ніж перейти до звинувачень?
Це не ти дивишся в її сумні оченята.
Навіть якщо наше кохання не вмерло повністю,
ми, очевидно, недостатньо про нього турбувалися, відколи стали більшою сім'єю.
Все відбувалося, як і в більшості успішних молодих сім'ях.
Гівняно.
Чесно, у мене більше немає сил сваритися.
Але ми точно не можемо так продовжувати.
Ось.
Може бути корисним тобі.
УСВІДОМЛЕНІСТЬ ДЛЯ ВНУТРІШНЬОГО СПОКОЮ
Усвідомленість?
Серйозно?
Та годі.
Думаєш, якщо від мене, то це дурня.
Не тому, що від тебе, я сам вважаю це дурнею.
Послухай.
Я знаю, що ти не змінишся заради мене. Вже ні. Але тобі і не треба.
Проте, може, для Емілі.
Вибач, сонечко.
Я не встиг сьогодні.
Але ми надолужимо, добре?
Коли я був вдома, я все робив неправильно.
Коли запізнювався, це теж було неправильно.
Я не мав іншого вибору,
окрім пірнути ще глибше у роботу, яку ненавидів.
- Доброго ранку. - Ранку.
Бувай.
- Ранку. - Містере Дімелю.
Мені треба ваш підпис.
- Він найкращий в компанії. - Побачимо.
А, точно.
Вас не запросили?
Звісно вона знала, що мене не запросили.
Я був Попелюшкою адвокатської фірми.
Перепрошую.
Мені дозволяли виконувати брудну роботу, але не запрошували на танці.
Крім того, що я був адвокатом,
я спрямовував сумнівні доходи Драґана у незліченні фонди,
транспортні компанії і франчайзинг.
Доброго ранку.
Я заробляв, роблячи хороші речі для поганих людей.
Звичайно, мені було зрозуміло, що створена мною система не була хорошою.
Ні для інших, ні для мене,
ні для моєї сім'ї.
УСВІДОМЛЕНІСТЬ ДЛЯ ДОБРОБУТУ
Ясна річ, я мав щось змінити.
Але для мене, усвідомленість була тим самим старим езотеричним мотлохом,
яке відроджується кожне десятиліття і продається під іншим ім'ям.
Я вважав це повною маячнею.
Але я б переїхав з Содому в Гоморру заради доньки,
якби в одному з цих міст наша сім'я мала шанс.
ЙОШКА БРАЙТНЕР, ТРЕНЕР УСВІДОМЛЕНОСТІ
ЙОШКА БРАЙТНЕР, СЬОГОДНІ НА 11:00 17 ХВ ТОМУ
Заходьте.
Дякую.
У нас був запис на 11.
Якщо чесно, добре, що я взагалі це вмістив.
Буду радий пройти програму трохи швидше.
За ту ж ціну?
Біг не скоротить шлях.
Та все ж, дійдеш до кінця швидше.
Слухайте, моя жінка подумала, що мені варто сюди прийти, але…
- Не думаю, що це для мене. - Звісно, не думаєте.
Я знаю вас 20 хвилин
і гадаю, це саме те, що вам треба.
Ви не можете знати мене 20 хвилин, я тут тільки три.
Так, але ви могли бути тут 20 хвилин тому.
Та ви, вочевидь, провели перші 15 хвилин деінде.
Тоді ви простояли за дверима три
і гадали, чи натиснути дзвінок ще раз, так?
Так.
І за три хвилини, що ви тут,
я зрозумів, що ви бачите зустрічі, пов'язані з вашим добробутом,
як необов'язкові.
Що ви дозволяєте іншим визначати ваші пріоритети.
І що ви…
терпіти не можете тиші.
Непогано.
Так.
І якщо через це ви не захочете займатися сексом,
я почуватимусь як вдома.
Йошка Брайтнер. Радий, що ви тут.
Бйорн Дімель.
Можна мені еспресо?
Назвіть п'ять речей, які привели вас сюди.
Насправді я б краще почав з роботи над тишею.
- Не любите говорити про себе? - Я адвокат.
Я говорю про інших.
Спробуйте.
Ну…
Мені бракує годин в добі. Я не можу відключитися.
На мене тиснуть на роботі і вдома.
У мене тонка шкіра. Я напружений. Я недостатньо бачу доньку Емілі.
І сумую за нею. Жінка не цінує мою роботу.
- Робота не цінує мене. - Ви не вмієте рахувати.
Перепрошую?
Дев'ять з тих п'яти речей - класичні симптоми стресу.
Ви в правильному місці хоча б через це.
Непогано.
Ви маєте уявлення, що таке усвідомленість?
Ні, але підозрюю, що гарно заплачу, аби з'ясувати.
Ні, ви вже з'ясували, коли чекали за дверима. Безкоштовно.
- Схоже, я не звернув уваги. - В цьому вся суть.
Ви стояли, роздумуючи чи подзвонити ще раз протягом трьох хвилин.
Скільки з тих 180 секунд ви думали про щось ще?
Кожну?
Де були ваші думки?
У суді,
у фірмі,
з моїм клієнтом,
моєю дочкою,
на останній сварці з жінкою.
Поки досить?
Отже, ви були щонайменше у п'яти місцях одночасно.
Пов'язані з емоціями, з якими ці місця асоціюються.
Це вам якось допомогло?
Напевно ні, еге ж?
То нащо ви це робите?
Це просто сталося.
Якби мій клієнт сказав таке в суді, я б сказав йому заткнутися.
Усвідомленість означає, що такого більше не буде.
Коли ви перед дверима - ви перед дверима.
Коли сваритеся з жінкою - сваритеся з жінкою.
Але коли ви перед дверима, а думками сваритеся з жінкою
це геть не усвідомлено.
Це просто
тупо.
То як мені стояти перед дверима усвідомлено?
Ви просто стоїте і нічого не робите.
Блокуєте все, що не має відношення до тут і зараз.
А якщо думки блукатимуть?
Дихайте.
Дихання - головний інструмент усвідомленості.
Якщо зосередитися на ньому,
ми фокусуємося на зв'язку між тілом і розумом,
і можемо зменшити вплив негативних емоцій на них.
Ходімо, я покажу.
Поставте ноги на ширині плечей.
Пальці вперед.
І трішки зігніть коліна.
Дуже добре.
Спершу, дихайте глибоко.
ДИХАЙТЕ
Вдих.
І видих.
Вдих.
І видих.
Тепер заплющте очі.
Стійте там спокійно.
Стійте там
і звертайте увагу тільки на природне.
Запах в кімнаті.
Рух повітря.
Безпомилкове відчуття доторку до чогось конкретного.
Звуки, які зазвичай не помічаємо.
У голові немає екрана, щоб крутити кіно,
оскільки ваші відчуття повністю зайняті теперішнім.
Скористайтеся диханням,
щоб сфокусуватися на позитивних речах.
І це змінить придурків навколо мене?
Ні. Інакше я б вже зцілив світ диханням.
Але ви можете змінити вашу реакцію на придурків.
Якщо вас зводять з розуму на роботі чи в сім'ї -
дихайте.
Не хвилюйтеся. Ми пройдемо це разом за наступні 12 місяців.
Ви не лише питимете літри зеленого чаю,
а й краще справлятиметеся з дурнями на роботі.
І створите острівці часу для доньки,
де зможете повністю концентруватися на ній.
Ніякого телефону, ніякої роботи.
Лише Емілі.
Ви це зможете.
Так, почнімо спочатку.
Поверніться. Пальці вперед. Ноги на ширині плечей.
Стопи паралельно. М'язи кору тримають ваше тіло.
Вдих.
І видих.
Спершу було важко інтегрувати усвідомленість у рутину.
Дімелю!
Поставте стопу повністю.
Опускайте ногу повільно.
Свідомо відчуйте кожен сантиметр підошви стопи.
ДРАҐАН С. ПРИЙНЯТИ
Не відповідати на роботі було табу.
- Так. - Зрозумів?
Я розумію.
Ти зрозумів?
Ваші коліна нагріються.
Але щойно мій телефон відключався, скарг меншало.
Драґан злився на відсутність покриття і операторів.
Я створив острівці часу для Емілі, в які ніхто не вмішувався.
ПРОПУЩЕНІ ДЗВІНКИ ДРАҐАН С., АДВОКАТСЬКА ФІРМА
І взагалі Брайтнер допоміг нам з Катаріною.
Він сказав нам пожити якийсь час окремо, щоб допомогти мені сфокусуватися.
На моє здивування, Катаріна дуже зраділа.
Вона раділа, що чоловік, з яким вона вічно свариться, з'їжджає
і що чоловік, за яким вона заміжня, регулярно її відвідував.
Для мене це теж було корисно. На мені було менше тиску.
І також я став більш усвідомленим на роботі.
Короткі перерви на дихання зменшують напругу,
коли комусь заздриш.
Непогано. Він уже партнер.
А він прийшов три роки після вас, Дімелю.
Стійте і звертайте увагу тільки на природне.
Звуки, які зазвичай не помічаємо.
Вітаю вас.
Перший крок у вашій усвідомленій подорожі. Може, спробуєте поглиблений курс.
УПОВІЛЬНЕННЯ НА ШВИДКІСНІЙ СМУЗІ
Дякую.
ДІМЕЛЬ
- Привіт. - Привіт.
- Що ти тут робиш? - Що? Хіба ми не домовлялися на 10?
Саме так. На десять.
- Так. - Тато!
Привіт! Добре, люба?
- Я такий радий. - Я теж.
Так? Готова йти? Ну гаразд.
- Збереш свій рюкзачок? - Ага.
Добре.
- Добре. - Юху!
Ось всі її речі.
Один наряд на день, плюс змінне.
- Так. - Три купальники.
Перевдягай її на кожне купання. Щоб запобігти інфекціям сечового.
Це її улюблені мюслі.
Не додавай забагато молока, бо вона вся вимажеться.
Сонцезахисний крем кожні 4 години.
Я дивилася погоду. Індекс УФ дуже високий на вихідних.
І не вкладай спати надто пізно, щоб не збивати режим.
І тримай її подалі від мафіозних довбнів.
- Так. - Бйорне, ти зрозумів?
Так, Катаріно.
Присягаюся, якщо вловлю хоч найменший натяк на мафіозі,
я все скасую.
Безсумнівно.
Ми підемо в інше місце. Не зіпсуємо тобі спа-вихідні.
- Бйорне, це про Емілі, а не про мене. - Так.
Емілі тиждень балакала про острівець часу з татком.
Острівці часу!
Бйорне, я серйозно. Все залежить від тебе.
Ви ніколи не їздили на вихідні разом.
Вихідні! Так! Вихідні!
Катаріно, гарантую, все пройде ідеально гладко.
Гаразд? Для Емілі, для мене і для тебе.
Я хочу плавати. Ходімо, татку.
Добре.
- Так. - Тату!
Коли повернешся, треба поговорити про місце в дитсадку.
У нас поки одні відмови.
Так. Добре.
- Захисний крем. - Ага.
Сумка.
Це все?
- Це все. - Гаразд.
- Чао. - Бувай.
- Кожні чотири години. - Так.
Тату, я більше не можу їсти.
Добре. Чекай.
Аж стільки?
Це все? Так?
Ось так.
Нема.
ДРАҐАН С.
Бляха.
Не можна казати «бляха».
Курва.
Так краще.
Не зважай.
Але, можливо, там проблема з будинком, в який ми їдемо.
Наприклад, Драґан вирішив влаштувати вечірку з 20 повіями і коксом.
- Так? - Де ти, чуваче?
Привіт, Драґане. Емілі зі мною, вона теж тебе чує.
- Ми їдемо до… - Пофіг на Ема-Лу.
Ти мені треба. Зараз. Ми їдемо за морозивом.
Так! Морозиво!
Морозиво!
Це було не те морозиво, про яке думала Емілі.
Це було кодове слово.
До цього Драґан казав його лише раз, тож це терміново.
І це значить, мені треба до нього.
Неважливо, де я і чим зайнятий.
Тату, усе гаразд?
Так.
Тато має швиденько заскочити в офіс.
Але потім ми поїдемо по морозиво.
Так!
Припускаю, у вас сьогодні немає зустрічей з клієнтами?
Ні, є.
Я б хотів знати, чи фрау Кернер сьогодні тут.
Стажерів призначають партнерам, а не працівникам.
І вони точно не няньки.
Ви б це знали, якби були здатні доглядати за дитиною.
Фрау Бреґенц.
Мені невимовно шкода, що ви злюка,
яка заробляє частинку від того, що мають адвокати,
на яких ви працюєте вихідними, бо не маєте сім'ї.
Але нещадне користування тим шматочком влади, що ви отримали,
не полегшить вам існування з вашим невдоволенням.
Ходімо, Еммі. Самі подивимося, чи Доро тут.
Тату, ця стара пані тут живе?
Так, в певному сенсі.
Стара фрау Бреґенц дбає тут про порядок.
- Привіт, Доро. - Привіт.
Можна моя донька побуде з тобою 30 хвилин, поки ти розмальовуєш?
Тут був магазин морозива, який був зачинений більшість часу.
Я орендував його через одну з філій Драґана.
Це було списання витрат.
Потрапити в підсобні приміщення в підвалі можна було лише ліфтом.
Існувало лише два ключі доступу.
Один у Драґана і один у мене.
ПІДВАЛ
Нарешті.
Де ти був?
Їхав на озеро з Емілі.
Хто така Емілі?
Моя дочка.
А, так, я знаю.
Я люблю дітей.
Добре. Що сталося?
Вони шукають мене.
Чому?
Бо наркокур'єр отримав кілька синців.
- Але чому вони шукають тебе? - Бо я поставив синці.
І тому, що той волоцюга мертвий.
- Повтори? - Так, мертвий.
Ясно.
Так. Що саме сталося?
Тоні сказав, що хтось продавав наркотики на нашій території за пів ціни.
Але чому Тоні сам не розібрався з цим, як твій офіцер?
Каже, за цим стояли люди Бориса.
Його повідомили, що кур'єр доставляє наркотики Ігорю на паркінгу.
І що він торгує ними на нашій території.
Ми були неподалік.
І це достатня причина піти туди і вбити його?
Ти не розумієш? Я не побив його до смерті.
Я побив до смерті Ігоря. Борисового.
Драґане, коли бос одного картелю вбиває праву руку боса іншого картелю,
це дуже погано.
Так, я знаю!
Ми з Сашею лише хотіли показати йому кордони території.
Все вийшло з-під контролю.
Босе.
Ні, не зараз.
Гаразд.
Є свідки?
Отже, так.
Так. Клятий туристичний автобус заїхав на паркінг.
- З короткозорими пенсіонерами? - Ні, з клятими школярами.
Шкільна екскурсія чи що.
- І скільки з них бачили? - Не знаю.
Скільки влазить в автобус? П'ятдесят напевно.
І скільки мали телефони і зняли на відео?
Мабуть, всі. Думаю, в них надто рано з'являються телефони.
То ми говоримо про 50 відео, на яких ти б'єш когось до смерті
перед 50 школярами, так?
Так.
Ті відео вже онлайн?
Так.
Але вони розмиті.
Ми можемо подати заперечення. Покажи йому.
Допоможіть!
Це Ігор?
Той. Це я.
Так.
Чому він горить?
Ми підпалили трохи його дупу. Кажу ж, вийшло з контролю.
А наркокур'єр?
В тому й річ. Наркотиків не було.
Він хотів продати Ігорю ящик ручних гранат.
Але срака Ігоря вже палала.
Скажи, чи може бути, що повідомлення про наркотики було повним пшиком,
через яке ми зараз в повному лайні?
Звідки я мав знати, що приїде довбаний автобус з дітьми?
Який водій везе дітей вночі на паркінг, де люди займаються справами?
Хто таке робить? Так не можна!
Я люблю дітей.
Гаразд.
Добре.
Він заходить!
Ви нічого не бачили.
Я повбиваю усіх!
Так, добре.
Що ви очікуєте від мене?
- Ти ж адвокат. Розберися. - Саме так, адвокат. Не фіксер.
І коли все так серйозно, навіть в мене є ліміти.
Займися адвокатською роботою зараз же!
Або їстимеш землю!
Агов?
Перестань сопіти.
Добре, перший варіант.
Ти здаєшся.
Але я не витягну тебе швидко з такими доказами.
- Здаюся? - Гаразд, другий варіант.
Ти не здаєшся.
Але тоді твоя найбільша проблема не поліція, а Борис.
Наші ролі були чітко визначені роками.
Я - проблеми, ти - рішення.
Тож вперед!
Рішення!
Тоді заляж на дно доки все не затихне.
На 30-40 років.
Це ми і зробимо.
- То був жарт. - Чому?
Ти не можеш навіть вийти з будівлі. Копи під прикриттям усюди!
Я залізу у твій багажник і ти вивезеш мене з міста.
Ні, Драґане. Прошу, годі. Я з дитиною.
- Я не поїду Європою. - Що? Не Європою. Лише за місто.
І твоя дитина чудове прикриття. Емма.
Емілі. Ти псуєш вихідні дитині, на ім'я Емілі.
До біса з малою. Ми говоримо про моє життя!
Я піду до підземного паркінгу, а ти візьмеш дитя.
І повезеш мене до будиночка на озері.
Зі своєю Емілією.
Її звати Емілі, ти виродку!
Що?
Ніхто не називає мене
виродком.
Пощастило, що ти мені потрібен, інакше ти труп.
І твоя донька теж. Зрозумів?
Так. Зрозумів.
Добре.
І ось тоді це сталося.
Наче промінь небесного світла крізь чорні хмари моєї душі,
я відчув абсолютне відчуття спокою.
Я мав просто бути в моменті,
як Брайтнер та усвідомленість навчили мене.
Коли я за кермом машини для втечі - я за кермом.
І коли я на озері - я на озері.
Все було отак просто.
Не було ніякого сенсу думати про щось більше.
Я не знав, що станеться потім.
Татку!
Я усвідомлював, що порушував кожну частину домовленості з Катаріною.
І що гірше, я збирався їхати з психом в багажнику
до будиночка, де планував відпочити з донькою.
Я думав про Емілі. Я думав про своє життя.
Якщо я хотів врятувати їх, я мав виконувати забаганку Драґана.
І якщо я виконаю забаганку Драґана,
нічого вже не буде, як раніше.
Переклад субтитрів: Валерія Балаушко