Я не жорстока людина. Навпаки.
Я, наприклад, ніколи в житті не бився. А вперше вбив людину в сорок два роки.
Щоправда, потім за тиждень іще близько десятка.
Але з найпозитивнішими намірами. Це був логічний результат
мого усвідомленого підходу до життя з метою
гармонійно поєднати роботу і сім'ю.
ВБИВАЙТЕ УСВІДОМЛЕНО
Три місяці тому все було інакше. До усвідомленості мені було далеко, як моєму
підзахисному до виправдання. Його затримали вдень у ювелірній крамниці, коли
він саме вибирав обручку. Однак замість грошей у нього був лише заряджений
пістолет.
«Оскільки обручка йому не сподобалася, він вдарив ювеліра пістолетом і штовхнув
на вітрину. Сигналізація вже спрацювала, і обвинуваченого затримали на місці». Не
хочете прокоментувати звинувачення?
Ні, мій підзахисний не хоче. Але я вас запевняю,
це був єдиний прикрий випадок, про який він дуже шкодує.
Це була мимовільна реакція на боротьбу за інтеграцію в наше суспільство.
Гер Кумґюль поділяє наші цінності шлюбу та сім'ї.
Цією обручкою він мав на меті зміцнити багаторічні стосунки зі своєю
німецькою дівчиною.
Прошу скасувати постанову про арешт. Ризику втечі або рецидиву немає.
Він має кілька судимостей.
Не за насильницькі злочини. І я не бачу підстав вважати,
що мій підзахисний може втекти. У нього тут постійна дівчина.
Майже наречена. У нього є постійна робота і постійне
місце проживання. З батьками.
Однак, якщо всього цього вам недостатньо, ми з радістю внесемо заставу.
Щомісячний дохід мого клієнта
становить півтори тисячі євро.
З огляду на це, вважаю три тисячі євро прийнятними.
Ненавидить мене.
І має для цього підстави. Та я й сам, коли був студентом юрфаку, вважав би
цілком справедливим, якби такий мерзотник на кілька років загримів у в'язницю. Проте
завдяки моєму багаторічному адвокатському досвіду цей ідіот вже за дві години був на
- волі. - А, гляньте, мій
- адвокат. Гей. Дякую, адвокате. - Он він.
- Так, так. - Молодець. Молодець.
Він мене витягнув.
Який годинник.
- То що робимо? Відсвяткуємо чи як? - Клас.
Думаю, в тебе на сьогодні інші плани.
Аа, чорт.
- Що йому треба? - Звалюємо. Бігом. Бігом.
Бос цього мерзотника і водночас мій головний клієнт - Драґан Зерґович.
Наркотики, повії, зброя.
Не найкраща комбінація, як на мене.
Моїм завданням було не лише витягувати людей Драґана,
а й постійно оновлювати його бізнес-портфоліо і робити все,
аби його діяльність не привертала уваги прокуратури.
Моя родина завдяки цьому добре жила. На жаль, без мене.
Я завжди запізнювався чи взагалі не з'являвся.
Навіть коли це було важливо.
Я рідко міг щось із цим вдіяти. Бо мій час належав іншим.
Привіт.
Але в цьому був винен я.
Чорт.
Принаймні твої пріоритети лишаються незмінними.
Може, спочатку поговоримо, перш ніж переходити до звинувачень?
Ти не бачиш її сумних дитячих очей.
І хоча наше кохання ще не згасло, ми вочевидь занедбали цю тендітну рослину,
коли пересадили її у великий родинний горщик. Коротше, справи у нас були,
як і в багатьох молодих сімей. Паскудно.
Я навіть не маю сил з тобою сваритися.
Але це більше не може так тривати.
Ось. Можливо, тебе зацікавить.
Усвідомленість? Серйозно? О, облиш.
Для тебе це маячня, бо я це запропонувала.
Ні, не тому, що ти, а тому, що це маячня.
Послухай. Я знаю, задля мене ти не змінишся.
Вже ні. І не треба. Може, хоча б задля Емілі?
Вибач, сонечко. На жаль, я сьогодні не встиг.
Але я виправлюся, гаразд?
Коли я був удома, усе було не так. Приходив пізно додому,
все теж було не так.
І мені нічого не лишалося, як іще більше поринути в ненависну роботу.
- Вітаю. - Вітаю.
На все добре.
Вітаю.
Гер Дімель, мені потрібен ваш підпис.
Він найкращий у компанії.
Побачимо.
Ой. Вас не запросили?
Звісно ж, вона знала, що мене не запросили.
Я був Попелюшкою в компанії.
Даруйте.
Мені доручали брудну роботу і ніколи не запрошували на бал.
Окрім адвокатської роботи,
я також проводив тіньові прибутки Драґана через численні фонди,
транспортні та франчайзингові компанії.
Вітаю.
- Вітаю. - Я заробляв гроші, допомагаючи негідникам.
Звісно ж, я розумів, що система, яку я сам створив,
була на шкоду. І не лише іншим, а й мені і моїй родині.
Звісно, я мав щось змінити.
Але усвідомленість була для мене одним із видів езотеричного безглуздя,
яке відроджується щодесять років і продається
під іншою назвою. Я вважав це маячнею.
Однак задля донечки я б вирушив із Содому в Гоморру,
якби в цих містах був шанс врятувати нашу родину.
ЙОШКА БРАЙТНЕР ІНСТРУКТОР З УСВІДОМЛЕНОСТІ
ЙОШКА БРАЙТНЕР СЬОГОДНІ ОБ 11:00
Проходьте.
А. Дякую. Дякую.
Ми домовлялися на одинадцяту.
Знаєте, я радий, що взагалі зміг прийти.
Гм.
Еем… Ее, скажіть, а можна пройти програму швидше?
За ті самі гроші?
Якщо бігти, шлях коротшим не стане.
Але швидше досягнеш цілі.
Гм.
Знаєте, моїй дружині здалося, що мені варто до вас прийти,
але, еем… Думаю, я гаю час.
Ні, не гаєте. Я знаю вас двадцять хвилин і скажу,
що це місце точно для вас.
Двадцять хвилин ви не можете мене знати, я тут лише кілька хвилин.
Так, а могли бути вже двадцять хвилин. Однак п'ятнадцять хвилин у вас були якісь
інші справи. А потім ви три хвилини стояли перед дверима і думали, чи варто
подзвонити ще раз? Адже так?
Так.
А за три хвилини, поки ви тут, я зрозумів, що домовленості,
які стосуються вашого комфорту, для вас не обов'язкові?
І що ваші пріоритети визначають інші. А ще те, що вас лякає мовчання.
Гаразд.
Так. І якщо саме з цих причин ви не хочете сексу зі мною, тоді я почуваюся як удома.
Йошка Брайтнер. Радий зустрічі.
Бйорн Дімель.
А у вас немає еспресо?
Назвіть п'ять речей, пов'язаних із тим, чому ви тут.
Ее…
Я б наразі краще попрактикував мовчання.
Не розкажете про себе?
Я адвокат. Говорю за інших.
Спробуйте.
Отже… У добі замало годин. Я не розслабляюся. Я відчуваю тиск на роботі,
тиск удома. Я не стресостійкий. Я рідко бачу свою доньку Емілі, від цього
страждаю. Дружина не цінує моєї роботи, а робота не цінує мене.
Ви не вмієте рахувати.
Прошу?
Дев'ять із цих «п'яти» речей - класичні симптоми перевантаження.
І тому це місце саме для вас.
Не критично.
Маєте уявлення, що таке усвідомленість?
Ні. Але припускаю, що дізнаюся за чималі гроші.
Ні, ви вже дізналися задарма, коли чекали перед дверима.
- Аа. Я був незосереджений. - У цьому й річ. Ви стояли перед дверима
три хвилини і думали, чи дзвонити ще раз. Скільки секунд зі ста
вісімдесяти ви подумки були ще десь?
Усі.
І де ви були?
У суді, у конторі, з моїм клієнтом, з моєю донькою, на нещодавній сварці з
дружиною. Не знаю, вистачить?
Отже, ви були щонайменше в п'яти різних місцях водночас. Пов'язаних із різними
емоціями. Це було корисно для вас?
Гмм. Напевне, ні, так?
Навіщо ж ви це робили?
Та просто так.
Якби таке в суді сказав мій клієнт, я б заборонив йому говорити.
Усвідомленість означає, що так більше не буде.
Стоїте перед дверима - стійте перед дверима.
Сваритеся з дружиною - сваріться з дружиною.
Та якщо ви стоїте перед дверима і подумки сваритеся з дружиною
в цей час, ваші дії не усвідомлені, а виключно якісь ідіотські.
І як стояти перед дверима усвідомлено?
Стійте і нічого не робіть. Блокуйте все, що не має нічого спільного з тут і зараз.
А якщо я відволічуся?
Дихайте.
Мм.
Дихання - головний інструмент усвідомленості.
Коли ми зосереджуємося на ньому, ми зосереджуємося на зв'язку між тілом
і розумом і можемо приборкати вплив на них негативних емоцій.
Ходімо покажу.
Станьте прямо, ноги на ширині плечей. Стопи вперед.
І трішки зігніть коліна. Чудово.
І тепер глибоко дихаємо. Робимо вдих.
А тепер видих.
І вдих.
І знову видих.
І зараз заплющте очі.
Не рухайтеся. Стійте і зосередьтеся лише
на фізичних відчуттях.
На запахах у кімнаті.
На русі повітря.
На безпомилковому відчутті дотику до чогось конкретного.
На звуках, яких ми зазвичай не чуємо.
Для кіно в голові не лишається вільного екрана,
бо ваші органи чуття зосереджені на реальності.
І завдяки диханню ви можете зосередитися на позитивних речах.
- І змінити всіх ідіотів навколо себе? - Ні, інакше б я був не тут. Я
- б оздоровлював диханням світ. - Мм.
А от свою реакцію на цих ідіотів ви можете змінити.
Якщо вас на роботі чи вдома хтось доводить до божевілля, дихайте.
Не бійтеся. Ми пропрацюємо це за дванадцять тижнів.
Ви не лише вип'єте літри зеленого чаю,
а й навчитеся давати собі раду з ідіотами на роботі.
А для доньки ви створите острівці часу, коли будете зосереджені лише на ній.
Ані телефону, ані роботи. Лише Емілі.
Ви зможете.
Отже, все спочатку. Розверніться, ноги на ширині плечей, стопи паралельно.
М'язи кору тримають тіло.
І робимо вдих і видих.
Спочатку було нелегко інтегрувати усвідомленість у повсякдення.
Дімелю!
Ставайте на всю стопу. Робіть усе плавно. Відчуйте кожен сантиметр ступні.
ДРАҐАН З. ВІДПОВІСТИ
У моїй роботі не відповідати - це табу.
Так?
- Зрозумів? - Я тебе зрозумів.
Ти мене зрозумів?
…Відчуття прохолоди. А також поколювання…
Та щойно я почав вимикати телефон, стало легше.
А Драґан проклинав мобільних операторів і відсутність зв'язку.
Я створив острівці часу з Емілі, куди ніхто не міг вторгнутися.
ППРОПУЩЕНІ ВИКЛИКИ ДРАҐАН З., КОНТОРА
І зрештою Брайтнер допоміг нам із Катаріною.
Ми на певний час роз'їхалися, бо це мало допомогти мені зосередитися.
Катаріна, на мій подив, була дуже задоволена.
Вона була рада, що чоловік,
з яким вона весь час сварилася,
їде від неї, а чоловік,
за якого вона вийшла заміж, постійно її відвідуватиме.
«МІРС»
Ваш ключ.
Мені так теж було краще. Тиску стало менше.
А ще я практикував усвідомленість на роботі.
Невеличкі дихальні перерви зменшували напругу,
яку відчуває той, хто заздрить іншим.
От бачите. Вже партнер.
А прийшов на три роки пізніше за вас, Дімелю.
Стійте і зосередьтеся на фізичних відчуттях.
На звуках, яких ми зазвичай не чуємо.
Вітаю. Із першим кроком на шляху усвідомленості.
Може, захочете на поглиблений курс.
О.
Дякую.
ДІМЕЛЬ
- Ти? - Так.
Чому так рано?
Що? Ми ж домовилися на десяту, так?
Так. І рівно десята.
Так.
- Татку! - Привіт. Сонечко! Я такий радий.
- Я також. - Так? Готова?
- Мгм. - Біжи.
- А ти візьмеш свій рюкзачок з собою? - Так.
Гаразд.
- Біжи. - Юхуууу!
Дивись. Тут усі речі. Один комплект на кожен день і змінний одяг.
Гаразд. Так. Три купальники. Перевдягати після кожного купання. Щоб не застудилася.
А.
Це її улюблені мюслі. Не лий багато молока, бо вона обов'язково обляпається.
Мгм.
Сонцезахист наносити щочотири години. Я перевірила, індекс ультрафіолету в
суботу-неділю дуже високий. І будь ласка, вкладай її спати не пізно, бо порушиш нам
режим. І тримай своїх мафіозі якнайдалі від неї.
Мгм.
Так.
Бйорне, ти зрозумів?
Так, Катаріно. Я присягаюся, щойно відчую якісь мафіозні флюїди, зміню плани. Ясна
річ. Ми поїдемо в інше місце і не зіпсуємо тобі спа-вихідних.
Бйорне, мова не про мене, а про Емілі.
Так.
Емілі тиждень усім розповідає, що поїде з татком на острівець часу.
О-стрі-вець! О-стрі-вець! Острівець! Острівець! Острівець!
Бйорне, я серйозно. Ти відповідаєш за те, щоб усе минуло добре. Ти ще ніколи не
їздив із нею на вихідні сам. Вихідні! Так! Вихідні!
Катаріно, я гарантую, що все мине просто бездоганно.
Добре? Для Емілі, для мене і для тебе.
Я хочу купатися. Тату, іди вже.
- Гаразд. - Гаразд.
Тату!
Добре. Коли приїдете, поговоримо про місце в садочку.
Нас досі не взяли.
Так. Добре.
І крем.
Так.
Валіза.
Це все?
- Це все. - Добре.
Чао.
- Бувай. - Щочотири години, так?
Так.
Я більше не можу.
Чекай, зараз.
Ого!
Усе? Так?
Отак. Все.
Лайно.
Лаятися не можна.
Бляха.
Ще краще.
- Не відповідай. - Може, це щодо будинку, куди ми зібралися.
Наприклад, що Драґан влаштував там вечірку
з повіями і коксом.
Так?
Чуєш, ти де?
Алло, Драґане. Біля мене Емілі і вона чує тебе. Ми їдемо…
Емма-Лу зачекає, їдь до мене. Зараз. Сходимо на морозиво.
- Так! Я теж хочу! Морозиво! Морозиво! - Це було не те морозиво, про яке подумала
Емілі. То було кодове слово. Драґан вживав його лише в надскладних ситуаціях. І я
мусив примчати негайно. Байдуже, де я був і що робив.
Морозиво!
Татку, все добре?
Мгм, так. Ее, мені треба заїхати на роботу. А тоді ми поїмо морозива, гаразд?
Так!
Але ж у вас на сьогодні не призначено зустрічей з клієнтами.
Чому? Призначено. І тому мене цікавить, чи фрау Кернер сьогодні на роботі.
Стажери прикріплюються до партнерів, а не співробітників. І вона вам не нянька.
Ви б це знали, якби приділяли вихованню
дитини більше часу.
Фрау Бреґенц, мені справді невимовно шкода,
що ви така жовчна, бо заробляєте в кілька разів менше,
ніж адвокати, на яких вам доводиться працювати
у вихідні, бо ви не маєте сім'ї.
Однак не варто відіграватися на людях з вашою жменькою повноважень,
бо ваше невдоволення життям від того не мине.
Ходімо, Еммі. Самі подивимося, чи є Доро.
- Тату, а та бабця тут живе? - Так. У певному сенсі. Бабця Бреґенц
стежить за тим, щоб тут завжди був порядок.
А. Вітаю, Доро.
Еем, скажіть, ви б не могли помалювати з моєю донечкою півгодинки?
Так.
Ее…
В офісній будівлі був кафетерій, який здебільшого не працював.
Я орендував його через дочірню компанію Драґана - для списування витрат.
Спуститися до технічних приміщень на найнижчому
поверсі можна було лише ліфтом. Від дверей було лише два ключі.
Один у Драґана і один у мене.
ПІДВАЛ
Нарешті.
Де ти був?
Їхав з Емілі на озеро.
Що за Емілі?
Моя донька.
А, справді. Люблю дітей.
Добре. У чому річ?
Мене розшукують.
Чому?
Бо я відгамселив наркокур'єра.
А чому тебе розшукують?
Бо я його відгамселив.
І той виродок здох.
Повтори.
Так, здох.
Гаразд.
Гаразд, еем… Що саме трапилося?
Тоні сказав, що в нашому районі продають
наркоту за півціни.
Гаразд, але чому Тоні сам цього не врегулював як твій довірений спостерігач?
Він сказав, за цим стоять люди Бориса. Хтось йому шепнув, що наркокур'єр передає
наркоту Ігорю на стоянці на автобані. А той сплавляє їх у нас на
районі.
Ми випадково були поряд.
І через це ти поїхав туди і забив людину до смерті?
Ні, ти не січеш? Я вбив не його. Я вбив Ігоря. Людину Бориса.
Драґане, коли бос одного картелю особисто вбиває праву руку боса іншого картелю, це
- дуже-дуже паскудно. - Та я й сам знаю!
Але ми з Сашею просто хотіли показати йому межі нашої території. І трохи захопилися.
Босе.
Не зараз.
Ясно, еем… Свідки є?
Отже, є.
Так. На стоянку саме під'їхав екскурсійний автобус.
- З короткозорими пенсіонерами? - Ні, з клятими підлітками.
Їхали на якусь екскурсію.
- Гаразд, і скільки з них усе бачили? - Звідки я знаю? Скільки місць в
автобусі? П'ятдесят чи скільки?
І в скількох були телефони, якими вони все знімали?
Думаю, в усіх. От які телефони в такому віці, скажи?
Отже, ми говоримо про п'ятдесят відео,
як ти на очах у п'ятдесятьох школярів забиваєш до смерті людину, так?
Так.
Відео вже в інтернеті?
Так. Вони нечіткі. Можна буде оскаржити. Покажи йому.
Допоможіть!
Це Ігор?
Ось він. А ось я.
Так. Чому він горить?
Ну підсмалили йому трохи дупу. Я ж казав, захопилися.
А що з наркокур'єром?
Та не було в нього наркоти. Він хотів продати Ігорю
ящик ручних гранат. А в Ігоря вже палала дупа.
Скажи, а може бути так, що отой злив про наркоту був виключно для того, аби вас
розвести, і через це ми тепер по вуха в лайні?
Звідки я міг знати, що приїде той клятий автобус? Ще й з дітьми? Який нормальний
водій везе дітей вночі на стоянку, де люди вирішують справи? От хто так робить?
Ніхто не робить! Я люблю дітей.
Гаразд. Гаразд.
Гей!
Він іде сюди!
Ви нічого не бачили. Я вас усіх вб'ю!
Так, гаразд.
І що робити?
- Що? Ти ж адвокат, розгрібай лайно. - Так, дійсно, я адвокат, а не чарівник,
ясно? І коли потрібно розгребти таке лайно, я просто безсилий.
Виконуй свою адвокатську роботу! Інакше здохнеш.
Алло!
Не сопи, чуєш?
Гаразд. Варіант перший: ти здаєшся. Але тоді я тебе швидко не витягну.
З такими доказами.
Я маю здатися?
Варіант другий: ти не здаєшся.
Але тоді твій головний біль не поліція, а Борис.
У нас багато років чіткий розподіл ролей. Я - проблеми, ти - рішення. Отож вперед,
вирішуй.
Тоді заляж на дно, поки все втихомириться. Років на тридцять-сорок.
Так і зробимо.
- Це був жарт. - Чого?
Бо ти не вийдеш із цієї будівлі. Надворі копи в цивільному.
А твоє авто? Я залізу в багажник, і вивезеш мене.
Ні. Драґане, я не можу, у мене донька, я не повезу тебе через Європу.
Що? Яка Європа? Лише з міста. Твоя мала - ідеальне прикриття. Емма.
Емілі. Дитину, якій ти перепаскудив вихідні, звати Емілі.
Та до сраки її, думай про мене!
Я піду в підземний гараж. Ти забереш малу і повезеш
мене до будинку на озері. З твоєю Емілією.
Її звати Емілі, придурку!
Що?
Не називай мене придурком. Радій, що маєш вивезти мене,
інакше б я тебе вбив. І твою доньку. Ти мене зрозумів?
Так. Зрозумів.
Добре.
І тоді все й сталося.
Ніби якийсь небесний промінь серед темних хмар моєї душі дав мені
відчуття цілковитого спокою. Треба було просто лишатися в моменті,
як мене вчив Брайтнер і принцип усвідомленості.
Якщо керую авто для втечі, я керую авто для втечі.
Якщо я на озері - я на озері. Усе так просто.
І не треба більше ні про що думати. А що станеться потім, я ще не знав.
Татку!
Я чудово розумів, що порушую всі пункти домовленості
з Катаріною. Ба гірше:
я збирався їхати з психопатом у багажнику до заміського
будинку, де планував відпочити з донечкою.
Я думав про Емілі. Я думав про своє життя. Аби врятувати нас, я мав зробити,
як хоче Драґан. А якщо я зроблю, як хоче Драґан,
вже ніщо не буде так, як було.