СЕРІАЛ NETFLIX
Сьогодні останній день школи.
Деві була в піднесеному настрої.
Вона більше не думала про Деса
і була на крок ближче до вершини людського існування — випускного класу.
Деві Вішвакумар. Треба поговорити.
О ні. Через те, що пан Шапіро розплакався?
Я лише спитала про його успіхи на ниві знайомств.
Заспокойся, цього разу тебе ніхто не сваритиме. Чула про школу «Шрабленд»?
Може й чула. Це ж престижна школа-пансіонат у Колорадо, так?
Саме так.
У них інтенсивна однорічна програма для обдарованих старшокласників.
Щороку ми номінуємо найкращого учня. Тебе взяли.
Справді?
Можна написати це у своїй заявці до коледжу?
Знаєш, що було б ще краще? Поїхати туди!
-Ага. -Ой.
Тобто переїхати до Колорадо?
Так. Випускників «Шрабленда» беруть у найкращі коледжі.
Це твій золотий квиток до Принстона.
Я лиш хочу прояснити: це значить, наступного року я не буду в «Шерман-Оукс»?
Ні, Деві. Тобі нагадати про географію?
Доведеться попрощатися.
Тримай. Вітаю.
Ти! Віддай зброю!
…ВТІЛЮВАЛА МРІЮ В ЖИТТЯ
Що це? Трясця, тебе взяли до «Шрабленда»?
Авжеж.
Ого. Бачу, вони всіх підряд беруть.
Ображаєшся, що тебе навіть не номінували?
Ні. Чхати мені на хіпарську комуну
з їхніми кристалами. Я потраплю до Ліги плюща в традиційний спосіб.
Тобто за допомогою зв'язків татка? Молодець.
Можеш звалити сьогодні?
Я не вирішила, чи поїду.
Що? Як це, «не вирішила»?
«Шрабленд» — краща з кращих.
Ти назвав її хіпарською комуною.
Щоб применшити твій успіх. Треба їхати.
Хто хоче провести останній рік школи в лісовій хатині?
А як же випускний, розіграші й приколи над новачками?
Попустися. Над новачками вже не приколюються.
Хочеш виголошувати промову й бажаєш позбутися конкуренції?
Ні. Але думка про те, що я буду мирно
керувати школою без тіні кровожерливого комара за спиною, гріє душу.
Серйозно, Девіде. Не їхати — дурість.
Бен наполягав, щоб Деві відмовилася від своїх планів на випускний рік,
а от її подруги були іншої думки.
Ні! Ти не можеш поїхати! Мене вже кидає Трент. Він випускається.
Саме так! Як можна провести випускний рік не з вами?
Нам стільки всього треба встигнути перед коледжем.
Ми з Фабіолою досі незаймані.
Ой, точно.
Що це за вираз обличчя?
Гаразд. Минулого тижня ми з Едісон дивилися «Мандалорця»,
він нам навіяв певний настрій, одне за іншим, і ми це зробили.
Боже мій!
Ви це зробили? Неймовірно!
Вітаю із сексуальною посвятою.
Як ти могла таке приховати?
Вибачте. Я не так люблю публічні заяви, як ви.
І як воно з Едісон?
Круто. У мені щось пробудилося.
Я тепер чуттєва людина.
Я секстую.
ДО ВЕЧОРА? ВЖЕ ЧЕКАЮ
Боже мій. Знаєте, що це значить?
Я єдина не втратила невинність.
А хотіла бути першою, бо мені невтерпець і я люблю перемагати.
-Не хвилюйся. Наздоженеш. -Ага.
Якщо поїду сюди — навряд чи. Хіба ці заучки трахаються?
Ну, ні. Я хочу пережити важливі етапи життя з вами,
а не бути старою дівою, яка втрачає невинність у коледжі.
-Я лишаюся. -Справді? Дякувати богу.
Ура!
-Йо! -Як життя?
-Здоров! -Вітаю з останнім днем школи.
Як відчуття?
Гірко-солодкі.
Не віриться, що ми тут останній день тусимо.
Щось у горлі пересохло.
З ним усе гаразд?
Ні.
Він не може змиритися з випуском.
Не говорить про це, не виймає із шафки речі.
Він наглухо закрився.
Останній тиждень він поводиться дивно. Навіть для стандартів Трента.
Мабуть, він боїться, що доведеться шукати роботу.
І сумує, що ми розлучаємося.
О, Ел!
Я не знаю, що робитиму без нього.
Він повертається. Змінимо тему.
Пакстоне, я чула, ти казатимеш промову на випускний. Круто.
Ага. Така честь, що за мене проголосували.
Без образ, але я не розумію, чому промовця вибирають голосуванням.
Хай би кращий учень виступав, як в інших школах.
Також без образ, але заучки нудні,
а популярні учні — веселі.
Точняк.
Трент мав рацію.
Промови популярних учнів запам'ятовувалися.
Дідько. Я п'янющий.
Я вас люблю.
Я хочу сказати всім тупим сучками, які в мені сумнівалися:
ви для мене мертві.
Прощавайте, невдахи!
Ти виступиш блискуче.
Сподіваюся.
Говорите про твою промову? Покажи сексуальний танець.
Та ні, Шіро.
Зроби щось сексі, бо цим ти славишся.
Не тільки цим.
Глянь, що про тебе написали у випускному альбомі.
Пакстон Голл-Йосіда. «Реалізується в сексуальності»?
Так.
Деві, як твій останній день у школі?
Нічого цікавого не було?
Старшокласники намалювали на автобусі геніталії кремом для гоління.
Ага. Який жах.
Тобто геніталії на автобусі
були найцікавішою подією дня?
Розкажи нам про престижну школу, у яку тебе взяли!
Телефонувала директорка.
Думаєш, вона розказує учням про доленосні шанси,
не сповіщаючи батьків? Дай мені брошуру.
-Не таке велике діло. -Ні, дуже велике.
Туди просто так не потрапиш. Я хотів там викладати. Не взяли.
Мені шкода, любий.
Це на краще. Ти надто тендітний, щоб жити на такій висоті.
Жорстко. Я вже думав, що подобаюся вам.
Подобаєшся, тому мене хвилює твоя слабкість.
Ми ж говорили про Деві.
Ми всі в захваті від того, що тебе взяли в «Шрабленд».
Половина наукової еліти Америки звідти вийшла.
То ти поїдеш туди до початку занять?
Так, якби я туди їхала. Але я вирішила не їхати.
Упевнена? Ця школа — пряма дорога до успіху.
Якби це був мій єдиний шанс вступити до Принстона, я б поїхала.
Але в мене високі оцінки, купа факультативів,
і всі вчителі в мене на гачку. Так, пане Кей?
-Що? -Тобі вирішувати, Деві.
-Не хочеш — я не наполягатиму. -Правда?
І на розвідку не поїдете?
Я теж іще не готова її відпустити.
Мамо, розкажи, на кого з абонентської служби
ти сьогодні кричала.
Ми вже підемо.
Добре. Подякуй Манішу за те, що показав нам чіпси з макаронів на ТікТоку.
Це щось унікальне.
Добре.
Слухай, я не хочу втручатися,
але подумай ще раз про «Шрабленд».
Мені було страшно покидати дім і сім'ю,
але я вдячна, що зробила це,
бо Калтех дав мені неймовірний шанс.
Якби не тиск сім'ї, я б не досягла такий висот.
Вибач, якщо лізу не у своє діло, але хотілося це сказати. Ну, добраніч.
Добраніч, Камало.
Дякую тобі.
Нема за що.
Хочу назад до Індії. Мені тут погано.
Ти ненавидиш усю Америку, бо матусі із садочка Деві тобі нагрубили?
Вони були не просто грубі, а жорстокі.
Бачив би ти, як вони дивилися, коли я виставила свою корму.
Так, наче я ніхто.
Вони вдають, наче не розуміють мій акцент.
Говорять зі мною, як з дитиною.
Мені це терпіти, поки Деві не вступить до коледжу?
Ні. Усе зміниться на краще.
Приїхавши сюди, ми багато чим пожертвували,
щоб наша дитина
мала можливість отримати найкращу освіту.
Не можна допустити, щоб наші потреби цьому завадили.
А тим часом давай-но ввімкнемо комп'ютер
і підпишемо тих панянок на спам.
Якщо вб'ють персонажа-індійця, я напишу в Netflix.
Бабцю,
суть «Гри в кальмара» в тому, що багато людей вмирають.
-Деві! -Боже мій!
Ми відвідаємо школу в Колорадо.
Я купила квитки. Це не обговорюється.
Вона вимагає, щоб я поїхала в ту школу в Колорадо.
А «Сяйво» — це ж про ті місця.
Нащо мені моторошні близнюки?
Твоя мама просто хоче, щоб ти подивилася на ту школу, Деві.
Вона ж не скине тебе з поїзда в Скелястих горах.
Це марнування часу. Я туди не поїду.
-Нащо дивитися? -Щоб зважити всі «за» і «проти».
Може, це унікальний шанс.
Я планувала випускний рік, відколи досягла статевої зрілості.
І він має бути в моїй нормальній школі, де я робитиму нормальні речі
з переважно нормальними друзями,
а не в лісі з незнайомими заучками, що не голять під пахвами.
Я не кажу, що тобі треба там учитися.
Я лиш кажу, що треба лишатися відкритою для нових можливостей.
Деві, зациклюючись на мрії про те, яким має бути твоє життя,
ти обмежуєш себе.
І я точно знаю, що ти, Деві, зациклена на дуже конкретній мрії.
Ти хочеш зустрічатися з найпривабливішим хлопцем.
Хочеш стати Міс Популярність і просто мусиш учитися в Принстоні.
Я не відступлюся від Принстона.
Я лише кажу, що, може, ти переросла цю мрію.
Невже ти така сама, якою була в дев'ятому класі?
Ні.
Ти кажеш «точняк» набагато рідше.
Та годі вам.
Постарайся бути відкритою.
Сонечко, світ великий.
Іноді здивувати себе — це добре.
Глянь, Тренте.
Пакстон узяв бонет і мантію. А ти свої взяв?
Не хвилюйся.
А я хвилююся.
-Ти ж у курсі, що випускний за два дні? -У курсі.
Зайчику, я знаю, як страшно лишати школу,
але я бачила, що італійський ресторан якраз шукає офіціантів.
Чим не нова цікава пригода?
-Ага. -Пакстоне, допоможи мені.
Як не прийдеш на випускний, то мій найкращий друг — Маркус.
Я прийду, бро.
Клас. А тепер, будь ласка, ідіть і теревеньте за дверима.
-Треба дописати промову. -Як просувається?
Можу попросити Деві допомогти. Вона любить промови.
Переважно у формі вибачень.
Не треба. Уперше в житті я точно знаю, що хочу сказати.
КОЛОРАДО
Деві, ти тільки поглянь.
Усі такі щасливі й активні.
Усе надворі. Дорогою в школу може напасти ведмідь.
Я їм стільки цукру, що в мене солодкий запах.
Є тут родина ведмедів, яка іноді показує носа,
але їхня ціль — наш смітник.
Вітаю, ви Вішвакумари?
Так. Це Деві, а я Наліні, її мама.
Ви, мабуть, пан Ферріс?
Звіть мене Лео.
Тут учні звертаються до вчителів на ім'я.
Бачиш, Деві? Ти ж обожнюєш відсутність поваги.
Ми вважаємо, що для молоді важливо відчувати
інтелектуальну рівність з учителями.
Ага, головне не протестувати проти відбою о 20:00.
Ні, комендантська година гнучка.
Факультативи курсів рівня коледжу
засиджуються в бібліотеці допізна.
Курси рівня коледжу? Ого.
Я вам усе покажу,
а потім запрошую тебе відвідати мій урок, Деві.
Порівняльна література та теорія культури.
Разюче довга назва.
-Привіт. -Привіт.
Ти теж забула свої речі?
Я їх не забула.
Усе не влізло в кошик велосипеда,
тому тато привіз мене по решту.
Стривай.
Ти їздиш до школи на велику з кошиком?
Так, а що тут такого?
Я думав, тебе привозить татуйований хлопець на «Гарлі».
Ні. Ані «Гарлі», ані хлопця.
То панк-рок — не твій стиль?
Знаєш, де я працюю влітку?
У магазині іграшок.
-Що? -Ми працюємо без вихідних.
Я ношу фартушок і кажу дітям, що штучний звірок їх любить.
-Приходь якось. -Дуже хочу на це подивитися.
До побачення. Тобто, це не обов'язково має бути побачення. Вибач.
Я не проти.
Добре. Круто.
У нас побачення.
Круто.
Дуже приємно отак стояти й мовчки витріщатися одне на одного,
але я краще піду в машину, а то тато перегріється.
Клас. Добре.
Я тобі подзвоню.
Сьогодні в нас гості.
Привітайтеся з Деві. Вона подумує тут учитися.
Привіт. У вас неймовірна школа, і тут дуже приємно пахне.
Краще за освіжувачі повітря.
Дякую, Деві.
Сподіваюся, ви вчора встигли дочитати «Вигадані історії».
-Так. -Так.
Тоді поїхали, як завжди.
Мені сподобалося, що в кожного оповідача своє ім'я.
Я теж це помітив. Це наче він, але наче й не він.
Саме так.
Такий урок Деві бачила вперше.
Учні не просто сиділи на траві
й говорили, не піднімаючи руку.
Головне, що всі були готові до уроку
й хотіли чогось навчитися.
Ви помітили, що там постійно спливає мотив лабіринту?
Схоже, це натякає на свободу волі.
Деві, що для тебе лабіринт?
Я не читала книжку. Вибачте.
Я знаю. Не вибачайся.
Кажи, що спадає на думку.
Що для тебе означає лабіринт?
Що в житті нема єдиного прямого шляху.
У нас є вибір, і іноді він заводить у глухий кут,
а іноді приводить туди, куди ми й не думали потрапити.
Ого. Мені подобається. Дякую, Деві.
Ага.
Можна висловлювати свою думку.
Бути розумною — круто.
Так і має бути.
Нема ніяких ООН і «Гуртка самців».
Усі трохи заучки.
Думаю, я туди впишуся.
Може, поміняємося місцями?
Ви постійно переговорюєтеся.
Ні. Ми не любимо середнє сидіння.
Що ти казала?
Мамо, я б хотіла там учитися.
Справді?
-Хочеш попкорн? -Так.
-Є копчений мигдаль. -Хочеш арахіс?
Ти ж казала, що не хочеш їхати!
Так, але я туди поїхала, і мені сподобалося.
-Я дуже люблю конкуренцію. -А як же та Деві, якій невтерпець?
З ким там переспиш,
якщо всі — огидні хіпарі?
Доведеться бути невдахою, що піде в коледж незайманою.
Або, може, я втрачу цноту із сексуальним учителем,
який навчить мене чогось у позакласний час.
З такою фантазією не посперечаєшся.
Дівки, я знаю, що це ламає наші плани на випускний рік, але я повернуся.
У вас і без мене стільки всього цікавого.
Елеанор, у тебе є модний голлівудський агент і Трент.
А в тебе, Фабіоло, тепер є Едісон.
Ви не помітите, що мене нема.
Неправда. Але до осені ти будеш тут.
У нас ще є літо.
Не варто зараз сумувати.
Треба сідати.
Так.
Тренте, ти чого тут? Іди на сцену до свого класу.
Це не мій клас.
Твій. Іди!
Ні.
Елеанор, я все завалив.
Я не випускаюся. Я лишаюся ще на рік.
Не випускаєшся?
Мені так соромно.
Я не казав тобі,
бо не хотів бачити розчарування на твоєму обличчі.
Я не розчарована. Я щаслива.
Ми будемо разом ще рік. Дякувати богу, що ти так жахливо вчишся.
Дякую, пане Ведсворт,
за захопливу промову про права чоловіків.
Шоно, наступного року я хочу бачити промови випускників заздалегідь.
Гаразд, випускники 2022 року.
Думаю, вам сподобається наступний промовець,
бо ви самі його обрали.
Вітайте пана Пакстона Голл-Йосіду.
Мій найкращий друг!
-Привіт. -Я кохаю тебе!
Дякую. Слухайте, я знаю, що ви всі чекаєте,
що я вип'ю чарку на сцені чи станцюю сексуальний танець.
Але я цього не робитиму.
Натомість я розповім про важку роботу.
-Бу! -Тренте, не треба.
Вибач. Рефлекс. Я люблю тебе, брате.
Дуже довгий час мені не треба було докладати зусиль.
Чесно кажучи, мені все давалося легко,
бо я добре плавав і, як пишуть у випускному альбомі,
я красунчик.
Але одна людина навчила, що треба себе примушувати.
Ого. Він говорить про тебе, Деві. Романтично, еге ж?
Вона змусила мене робити те, що мені давалося погано.
Наприклад, учитися. І приємного було мало.
Але я дуже їй вдячний.
Бо тепер я знаю, що я більше, ніж просто красунчик чи популярний хлопець.
Я ще й добра, і навіть розумна людина.
Моя вам порада: примушуйте себе,
не слухайте, що про вас кажуть,
і не дозволяйте ярликам визначати вас.
А тепер я хочу передати слово людині,
яка заслужила право на промову. Наша відмінниця, Бренда Кенґ.
Стоп. Деві, чому в животі не пурхають метелики?
Пакстон Г-Й буквально співає тобі дифірамби перед усією школою.
З тобою все гаразд?
Ти що, п'яна?
Боже мій. Я така рада, що Трент лишається.
Якби і він пішов, і ти б поїхала в Колорадо,
я б не витримала.
Ти їдеш?
Привіт. Так. Я вирішила поїхати.
Добренько.
Зідзвонимося.
Гаразд.
Мабуть, я маю тебе привітати.
А я — тебе.
Школа вся твоя. Насолоджуйся авторитаризмом.
Ага.
От тільки я не хочу, щоб ти їхала, Девіде.
Авжеж.
Мій характер тебе дратує і підживлює твою жагу до конкуренції.
Твій характер мене не дратує.
Мені подобається твій характер.
-Ти двічі на день кажеш, як я тебе дратую. -Це жарт.
То чого ж ти не хочеш, щоб я їхала?
Тому що…
Я скучатиму.
Сильно.
Ось вони, метелики.
Мала Ді!
Середній Бе!
Ти класно виступив.
Трент розплакався. Місія виконана.
Так, блискуча промова, брате.
Дякую.
У першому ряду кілька дівчат розлютилися,
що я не станцював,
але відчуття було приємне.
Добре.
Мені пора бігти. Мої вітання, Пакстоне.
Дякую, старий.
Ти почула мій крик до тебе?
Так. Дякую.
Ага.
Я багато чим тобі завдячую, Деві.
У нас були злети й падіння,
але без тебе я б до коледжу не вступив.
Мені теж є за що тобі дякувати.
Це прозвучить дивно, і я не хочу, щоб тобі від цього стало стрьомно,
але…
Завдяки тобі я пережила смерть батька.
Справді? Як?
Ти був моєю мрією.
Приїжджай до мене в Аризону.
Буде багато важкої домашки.
-Так. Ой! Годі. -Серйозно?
Пакстоне!
Тату!
Побачимося.
Тато плакав від того моменту, коли ти вийшов на сцену.
Я так тобою пишаюся.
Ти був неймовірний.
-Дякую, тату. -Моя черга.
Ідучи додому, Деві зрозуміла, що чималий шмат свого юного життя
вона була одержима майбутнім.
Майбутнім, де вона б не була чужа.
Але сьогоднішній день дав зрозуміти, що вона вже була не чужа.
А тато показав їй, що в житті нема ніяких гарантій.
Раптом вона усвідомила, що теперішнє — цінний скарб,
і вона не хотіла його змарнувати.
Мамо.
Деві? Усе гаразд?
Я не хочу їхати.
Їхати куди?
До школи «Шрабленд».
Ти поїдеш. Ми вже все вирішили.
Ні. Я поки не хочу тебе лишати.
Деві, так треба.
Це заради майбутнього. Твій тато хотів би цього.
Я теж пам'ятаю тата. Він хотів би, щоб ми були разом.
Мені потрібен ще один рік з тобою.
Ми не знаємо, що буде далі. Глянь, що сталося з татом.
Я хочу довше побути з тобою.
Ти не проти?
Не проти, доню.
Але лише один рік.
Ти не будеш, як син Керол, якому 50
і який досі живе з мамою.
Деві послухалася поради доктора Раян.
Вона була відкритою,
і хоча вона лишалася в «Шерман-Оукс» ще на один рік,
її мрія змінилася.
ФАБІОЛА
Боже! Я це секситла Едісон. Вибач!
Але частинка колишньої мрії
ще лишалася,
і, як казала доктор Раян, Деві готова була себе здивувати.
Привіт. Патті мене впустила.
Ясно. Що ти хотіла?
ОДИН БЕЗКОШТОВНИЙ ТРАХ
Переклад субтитрів: Катерина Мазур