Nördar, dagen är här,
en alla masochistiska överambitiösa personer känner till.
Det är beslutsdagen.
Kl. 16.00 skulle Devi få reda på sitt öde med Princeton.
Man kan säga att hon kände sig aningen pressad.
Det kunde gå hur som helst. Å ena sidan var hon en toppelev.
Å andra sidan innehöll hennes cv några problem.
Vi har avstängningen andra året, för att ha varit en lögnare och mobbare.
-Va? -Du är avstängd.
Den där dumma gången när Devis pojkvän rånade Princetons antagningsansvariga.
Hej. Jag har din plånbok.
Och den obetydliga stunden då Devi inte fick ett rekommendationsbrev
då hon skrek så här:
…omskurna kuk.
Om allt gick vägen skulle hon vara en Princeton-tiger nästa höst.
Och om inte, så…
Herregud.
Allt bra, kanna? Det är en stor dag.
Vad som än händer idag, så kommer det att bli bra.
"Vad som än händer"? Tror du inte att jag kommer in?
Nej då, jag vill bara förbereda dig ifall…
Kom inte med negativ energi. Du kommer att ge mig otur.
-Kan du inte bara tro på mig en sekund? -Devi, vänta. Jag tror på dig, men jag…
Hej. Vet du vad?
Jonah hörde från Chris C, vars mamma har kontakter på Princeton,
att Princeton har antagit nån från vår skola.
Du kommer nog ha en bra dag.
Sug på den, Devis mamma. Devis drömmar höll på att slå in.
Ben bekräftade i princip att hon skulle bli…
Uppskjuten?
Hur kunde de skjuta upp din ansökan? Och i så fall…
Vem fan kom in?
ANSÖKNINGSSTATUS: GRATTIS!
Det är inte så illa. Det är inget avslag.
-Vi trodde att det kunde hända. -Nej, du trodde att det kunde hända.
Du och Princeton tycker tydligen att jag suger.
Jag tycker inte att du suger.
Du sa till universum att jag inte skulle komma in.
Det sa jag aldrig.
Jag försökte bara hantera dina förväntningar.
Hur svårt är det att säga: "Du kommer definitivt att komma in."
Skulle du inte må sämre nu om jag hade sagt det?
Jag skulle åtminstone veta att min mamma inte ser mig som en idiot.
Devi…
-Hej. -Hej.
-Det låg en massa paket på verandan. -De är mina.
Lenny, jag har köpt nya kläder åt dig.
Jag gick bananas på Tommy Bahama-hemsidan.
-Bokstavligt talat. -Nirmy, du skämmer bort mig.
Jag har visst hittat en sugar mama.
Jag hoppas att du har köpt några fina saker till Pati.
Jag behöver inget. Mitt kärleksspråk är fysisk beröring.
Herregud.
-Jag borde verkligen ha jobbat över idag. -Det påminner mig.
Jag måste ge hotellet mitt kortnummer om vi ska till Palm Springs i helgen.
Jag hämtar din plånbok.
Vad gjorde jag för fel? Hur kunde det här hända?
Du gjorde inget fel. Du är en utmärkt elev.
Du valde bara ett väldigt populärt college.
-Det här är inget negativt. -Det känns inte positivt.
Du kan ändå komma in på ordinarie beslut.
Ordinarie.
-Det är det jag är nu. -Det finns ingen skam i det.
Men du bör ansöka till andra skolor.
Jag ska ansöka till andra Ivy League-skolor.
Kanske även några reservskolor.
Hur vågar du? Jag lider redan av förödmjukelsen.
Det finns många enastående skolor som inte är Ivy League-skolor.
Ja, och äkta skönhet kommer inifrån. Jag måste gå på Princeton, vad är planen?
-Jag tycker att du borde vänta och se. -Det är inte min stil.
-En sport? Jag utövar inga. -Av en anledning.
Jag ska lägga till en kurs, fler klubbar och en sport.
Oroa dig inte, jag fixar det här.
Så vem kom in på Princeton om det inte var jag?
Det får jag inte säga.
Du vet, tystnadsplikt och…
-Och allt. -Okej.
Så det var inget misstag eller spratt, de sköt upp min ansökan.
-Nej, det är det värsta som kunde ha hänt. -Eller hur? Tack för din passion, Fabiola.
-Och ms Dubs vägrar berätta vem ormen är. -En orm? Jag hatar dem redan.
Borde vi hata ormar? De är avgörande för ekosystemet.
Jag förstår bara inte vem det är. Jag vet alla som ansökte tidigt.
Finns det nån Young Sheldon-elev jag inte vet om?
Vänta nu… Fab?
Vad hände med Yale? Kom du in?
-Nej, jag kom inte in på Yale. -Deras förlust, för du är otrolig.
Vad är det med dessa college?
Hur kan de inte se perfektionen som sitter framför mig?
Jag jobbar på det. Det påminner mig. Aneesa, får jag gå med i fotbollslaget?
Med all respekt, jag har sett dig bli andfådd i en rulltrappa.
Okej, då.
Du, Paxton.
Vilken sport kräver lite eller ingen motion?
Pojkarnas simlag söker en materialare.
-Får man ett lagmärke för det? -Ja.
Schyst! Vänta lite.
Okej, laget. Framåt och uppåt.
Men om jag får veta vem som stal min plats på Princeton
så krossar jag dem.
Okej, hejdå.
Tur att jag blev rekryterad och slipper allt det här. Vi ses.
El…
…jag kom in på Princeton.
-Hur? Varför? Vad har du gjort? -Jag vet inte vad som hände.
Jag skulle ta en broschyr och damen började prata om robotik.
Plötsligt betalade jag för att ansöka. Jag blev förförd, El.
-Det är illa. Hon kommer att flippa. -Ja, vad ska jag göra? Ska jag erkänna?
Nej, absolut inte.
Ni får inte bråka just nu. Det är värsta möjliga tajming.
Varför det?
Det kvittar. Säg inget och hoppas att hon glömmer det.
Men det är också helt fantastiskt. Jag är så stolt över dig.
Det var inte bara jämmer och elände på Sherman Oaks High.
Vårt andra geni var mitt i ett segervarv.
Det stämmer, Ben Gross hade kommit in på Columbia.
Märker du nån skillnad?
-Nytt rakvatten? Väldigt citronigt. -Va? Nej, det är vaktmästarens skurhink.
Kolla in kläderna. Jag kom in på Columbia.
Jag vet att du kom in. Satelliterna i rymden vet att du kom in.
Kom förbi ikväll och fira med mig.
Patty ska laga middag och David Blaine ska trolla.
Det är ett lockande erbjudande, men jag har en konstutställning.
En gallerist kommer. Han kanske vill visa mina verk.
Grymt, vi kanske har två saker att fira. Jag ber Patty laga en sen middag.
David har visst en deadline, men han ljuger.
Jag undrar om nån har studerat bakterietillväxten på en mjölkstation.
Det tvivlar jag på, för ingen vill se det resultatet.
Bra poäng.
Så Kamala, anledningen till att jag bjöd hit dig på kaffe
är att jag just har utsetts till chef för Center for Global Health på Johns Hopkins.
-Herregud. Grattis, dr Logan. -Tack.
Jag har uppskattat att vara din rådgivare. Du är otroligt begåvad.
Jag undrade om du kan tänka dig att följa med.
Jag? Flytta till Maryland? När då?
Jag vet att det är kort varsel, men jag måste åka om tre veckor.
Jag vet inte om jag kan åka så snart. Jag har mycket på gång här.
Jag har till exempel en tandläkartid i slutet av månaden.
De har tandläkare i Maryland.
Det kommer plötsligt,
men det här programmet skulle bidra med banbrytande medicin till U-länderna,
nåt jag vet att du brinner för.
Det gör jag. Det är bara…
Sak samma.
Len, jag förstår inte varför vi måste vänta.
-Jag vill bara ta dig till stranden. -Jag vet, älskling.
Så gör som Jerry Maguire och show me the money.
Oroa dig inte, jag har en plan.
Tack.
Du behöver inte vänta länge till.
Kamala?
-Mår du bra? -Ja, förlåt.
De här satinbyxorna är hala. Jag bara gled ur stolen.
-Så, vad tycker du om erbjudandet? -Det är en fantastisk möjlighet.
-Får jag fundera en dag eller två? -Självklart.
Men om det gör det mer lockande så ingår en startbonus och krabbkakor.
Hej. Ska du gå på grillfesten för alla tidigt antagna elever?
-Nej, jag gillar inte fester eller kött. -Du har inte berättat för Devi än, va?
-Jag kan bara inte. -Okej, hör på.
Festen är på lärarparkeringen. Du kommer inte att stöta på henne där.
Så kom förbi en stund. Du förtjänar att fira den här bedriften.
Och du måste testa min coleslaw. Den började som äggsallad.
Varför vill du utöva en sport?
Du är inte, du vet, atletisk.
Om du måste veta… Princeton sköt upp min ansökan.
Du fick åtminstone inte ett avslag.
Nej.
Jag måste se vad jag kan göra för att bli mer önskvärd.
Och du tror att skitgöra åt simlaget kommer att göra skillnad?
Kanske. Jag vet inte. Jag tänker testa allt.
Jag vet att det här är fel sak att säga,
men det känns lite bättre att nån som du också kämpar med college.
Toppen. Kul att mitt lidande skänker dig sån glädje.
Hej, coach. Jag är här för jobbet som materialförvaltare.
Jag skriver 100 ord per minut.
Jag är duktig på Word och Excel. Mina styrkor har varit…
Ja, okej. Du får jobbet. Du ser stabil ut.
Säsongen börjar först efter jullovet,
men när du ändå är här, hämta våra nya Speedos ur min baklucka.
De gamla hade tunnats ut och resulterade i många olyckor.
Där var den, grillfesten för de tidigt antagna.
Se hur de firar under sina skrytsamma partytält.
Devi borde vara där.
Istället hämtade hon herrunderkläder från en tio år gammal Kia.
Vänta, Princeton-ormen slingrar säkert omkring där.
Det kanske är dags för lite skadedjursbekämpning.
Där är Washington State.
Där är Duke-ungarna.
Och Columbia.
Devi såg inte en enda lösdrivare.
Inte en enda slumpmässig…
Fab?
-Varför är du på grillfesten? -Jag var bara hungrig.
Ärligt talat, ansökte du verkligen till Yale?
Devi, jag…
Fabiola!
GRATTIS, FABIOLA TORRES, TILL PRINCETON!
Fabiola!
-Jag är ledsen, låt mig förklara. -Glöm det!
Hej. Är det din målning? Den är grym.
Tack. Det är Kade Andrews, galleristen. Var naturlig.
Han hade en Samantha Rosenwald innan hennes utställning på Stanley's.
-Vet du vad det betyder? -Nej.
-Hallå där. Är det ditt verk? -Ja.
Hatar du det?
Nej, jag älskar det. Vilket unikt perspektiv.
-Du är väldigt begåvad. -Eller hur?
Jag tycker att hon ska göra sin konst till NFT:er och tjäna stålar.
Jag köper nåt att dricka medan ni snackar konst.
Hej, vad vill du ha att dricka?
Solen, hur den strålar ända ut hit, det är så inspirerande.
Tack, jag tyckte också det.
-Jag valde en bränd orange… -Fickringning.
Är den där nerviga lilla killen din pojkvän?
Ja. Eller jag vet inte. Det är inte så seriöst, så…
Han verkar lite för tillknäppt för att dejta nån som du.
-Lite Urkel-vibbar. -Absolut.
Ja.
Det var rätt brutalt att råka höra.
På andra sidan stan var Devi lika chockad.
Hur kunde hennes bästa vän göra så här? Hur kunde Princeton göra så här?
Vad sa jag om att smälla i dörrar? Det är för vita barn.
Jag fick precis veta att Fabiola ansökte till Princeton, och kom in.
Kanna, jag är så ledsen.
Det var det jag försökte säga. Ibland blir det inte som vi vill.
Mamma, kom igen. Jag vill inte höra nåt rationellt just nu.
Jag är ledsen, Len. Devi kommer nog inte äta med oss.
Jag som lagade nåt speciellt.
-Vet ingen hur man använder en dörr? -Faster och Pati, jag måste prata med er.
Hej, Len.
Jag hatar att berätta det här, Pati, men jag tror inte att Len är den du tror.
Jag såg honom med en kvinna som bar vad jag skulle kalla affärsunderkläder.
Han har många kvinnliga vänner. Han går på många Zumbapass.
De var inte bara vänner.
-Jag tror att han har tagit hit henne. -Jag är inte orolig för Len.
-Jag håller min man väldigt nöjd. -För mycket, mami. För mycket.
De är också inblandade i nån sorts pengabedrägeriplan.
Len behöver inga bedrägeriplaner. Jag är rik.
Vad menar du?
När min man dog övertygade Mohan mig om att investera,
så jag investerade allt i Apple eftersom det är ett så gulligt namn.
-Då kostade aktierna bara 25 cent. -Herregud.
-Du erbjöd dig aldrig att betala för mat. -Det är så de rika förblir rika, baby.
Mina damer, middagen är klar.
Men vi väntar lite. Jag vill säga nåt till Nirmala.
Nirmy, de här senaste månaderna har varit de mest fantastiska i mitt liv.
Så jag vill att resten av mina månader på jorden
ska vara lika lyckliga som de är nu.
Så det jag säger är, Nirmy…
…vill du gifta dig med mig?
-Åh, Len. Ja, det vill jag. -Vill du?
Oj då, Kamala.
Len verkar visst ha en pengabedrägeriplan, och det är din mormor.
Vad är det?
Jag ville muntra upp dig,
men det är deprimerande att kyssa nån som är så ledsen.
-Förlåt, jag har dåligt samvete över Devi. -Fab, kom igen.
Du gjorde nåt enastående. Devi borde vara glad.
-Om inte, glöm det. Du får nya vänner. -Jag vill inte ha nya vänner.
Nej, inte nu. Jag pratar aldrig med mina high school-vänner.
Många av dem började med EDM.
Jag vill inte sluta prata med mina vänner. Jag vill ha Devi i mitt liv.
Okej, förlåt.
Om er vänskap är så stark som du påstår så kommer Devi komma över det här.
Prata med henne.
-Tror du det? -Ja, det löser sig.
Vad sägs om att verkligen muntra upp dig och kolla på sexiga Westworld-cyborger?
-Hej. -Var är din väska?
Den är nånstans, i mitt skåp.
-Kan vi prata? -Jaha, har du fler drömmar du vill stjäla?
Stanna, lyssna på henne. Ni måste bli vänner igen.
Hur då, när jag inte ens känner igen henne?
-Sen när vill du gå på Princeton? -Jag ville berätta, men hur kunde jag?
Jag vet inte, kanske med ord?
-Hur kunde du ljuga om nåt så viktigt? -Jag vet. Jag är så ledsen.
Min uppskjutna ansökan var som en kniv i hjärtat.
Jag behövde inte en kniv i ryggen också.
Så det är fortfarande känsligt?
Jag ville prata med Eleanor.
Vi behöver dig här kl. 18.00 på fredag, inte kl. 19.00.
Det är då alla ska ställa upp sig för…
Okej, den här lilla kompisgruppen måste bli bättre på att kommunicera.
Vad pratade hon om?
Hej. Vet du vad?
Kade ska ställa ut mitt verk. Fantastiskt, va?
-Ja, toppen. -Jag vet.
Vad hände med dig igår? Du försvann bara.
-Råkade du äta en mejeriprodukt igen? -Nej, och jag kan äta det med mina piller.
Du fickringde mig och jag ville inte sabba kvällen med min Urkel-energi.
Herregud. Ben, jag är så ledsen.
Det är tufft att höra sin flickvän säga att relationen inte är seriös.
Nästan lika tufft som att se en trollerishow ensam.
Jag är så dum. Jag försökte bara imponera på honom.
Det är klart att vår relation är seriös. Men konstvärlden är så dömande, och…
-Och du skäms för mig. -Nej, jag skäms inte för dig.
Vi är bara olika. Du är lite mer spänd.
Vilken tonårskille stärker sina skjortor?
Varför ha en krage om den inte är knivskarp?
Igår skulle vara en fantastisk dag. Jag fick nåt jag hade jobbat för i åratal.
Men jag gick från vinnare till nolla på några sekunder.
Jag kan inte vara med nån som ser mig som en nolla.
Det gör jag inte. Jag älskar ju hur töntig du är.
Ja, det suger.
Vi är klara här. Förresten är det Kade som är en nolla.
Hans vintage-skinnjacka från 80-talet? Den är från Club Monaco. Mamma har en.
Ben…
Dumma…
Okej. Hej.
-Är du fortfarande arg för Princeton? -Ja.
Och på min bästa vän som stal min plats.
-Fabiola kom in. -Det är ju fantastiskt.
Nej, Paxton. Vår vänskap är förstörd.
Nu är du lite väl dramatisk.
-Det borde inte förstöra er vänskap. -Va?
-Om Trent hade sökt till ASU, då? -Jag skulle vara peppad.
Om Trent gick på ASU skulle jag vara kvar.
Om han undanhöll det, då?
Jag skulle anta att han hade goda skäl, eller att han fått hjärnskakning igen.
Men du vet varför Fabiola inte kunde berätta.
-För att du flippar ur. -Jag förtjänar det. Det var min dröm.
Du fattar inte.
Jo, jag fattar.
Jag hade rätt starka drömmar om college, men sen fick nån mig påkörd av en bil.
Men jag förlät dig, eller hur? Jag mer än förlät dig.
Vi hånglade mycket efter det.
Du måste släppa det. Det här är inte värt att förlora en bra kompis för.
Ja, jag antar det.
Du är rätt klok nu när du är en i personalen.
Synd att du måste ha den här sorgliga uniformen.
Jag är fortfarande snygg.
Okej, elever.
Det är dags att presentera era slutprojekt.
I ett försök att rätta till vår historias orättvisor
låter vi en stark icke-vit kvinna börja.
Fabiola?
Okej.
Mitt ämne är amerikansk isolationism på 30-talet.
"Efter första världskriget och den stora depressionen
valde USA att isolera sig från andra länder.
Men grejen med isolationism…
…är att alla behöver vänner."
Och USA behöver verkligen sina bästa allierade.
Hon är beroende av dem för skydd, stabilitet och roliga övernattningar.
Hur som helst…
…är hon så ledsen att hon svek sin bästa allierade
i början av andra världskriget.
Så vackert.
Och det är alltid trevligt att bli påmind om USA:s pronomen.
Hallå, hur är det?
-Trösta mig inte. Jag är en dålig kompis. -Nej, det är du inte.
Jag är problemet.
Jag äger inte Princeton. Du är klart att du får ansöka.
Men jag borde inte ha ljugit.
Men jag fattar varför.
Jag är så ledsen att du kände att du inte kunde prata med mig.
-Jag vill inte att det ska vara så. -Samma här.
Och hallå, du kom in på Princeton! Det är grymt. Tänker du gå?
Dödar du mig om jag säger att jag inte vet?
Självklart inte. För om inte du går blir det en plats ledig åt den här subban.
Jag tänker nog ansöka till andra skolor.
Det kanske låter skumt, men när vi besökte Princeton kände jag ingen gnista.
De har ett otroligt robotikprogram, och det är perfekt på pappret, men…
Du behöver inte gifta dig med ditt college.
Men jag fattar vad du menar. Jag känner en gnista för Princeton.
Ja, det kommer jag säkert också göra sen. Jag är bara korkad, glöm det.
-Vi kanske kan bli rumskompisar. -Herregud, ja! Det vore grymt.
Är allt okej?
-Är ni vänner igen? -Ja, det är lugnt.
Du har betett dig jättekonstigt. Vad händer?
Okej, grejen är den att jag
tar examen om två dagar.
-Va? -Ja.
Så det blir bara ni två till våren.
-Överraskning. -Varför ska du gå ut tidigt?
Jag hörde vad ni sa när vi var på Princeton.
Jag måste bli skådespelare.
Juilliard var tydliga med att jag inte kommer att gå på nån scenskola,
så jag vill börja min karriär nu.
-Så du är klar med skolan? -Ja, ni tittar på en arbetande kvinna.
Jag måste få jobb först, men ni tittar på en för-arbetande kvinna.
Okej, då. Grattis.
-Du ska ta examen. -Ja!
Så Fabiola kom in på Princeton,
Eleanor ska ta examen tidigt och jag lyckades reda ut alla banlinor.
Så på det stora hela är det rätt bra.
Är det?
Devi?
Jag är så besviken över att de sköt upp min ansökan.
Jag hör dig, men det är inte så illa…
Varför säger folk det? Det är illa. De är inte säkra på att jag är bra nog.
-Tror du att du är bra nog? -Jag vet inte längre.
Just nu känner jag mig rätt medioker. Min mamma trodde att jag skulle få avslag.
Sluta, det där tror jag inte på.
Om den här Princeton-drömmen har sån makt över din självkänsla,
har du tänkt tanken att den kanske inte tjänar dig?
Första klass, Devi. Snart går du på college.
-Har du funderat på var du vill gå? -Princess College.
Jag vet inte om det finns. Men det finns ett Princeton College.
Okej, då går jag där.
Den främsta skolan i landet. Du siktar högt, imponerande.
Tur att vi kom på det innan bussen kom.
Jag tror inte att jag är redo att ge upp den drömmen än.
Kamala, hej. Jag kunde ha svurit på att du hörde mig ropa på dig i labbet.
Nej, jag undviker dig definitivt inte. Vad händer? Några roliga helgplaner?
Ja, jag packar ihop för att flytta tvärs över landet.
Har du tänkt mer på mitt erbjudande?
Ja.
Det är en otrolig möjlighet,
men jag kan inte flytta till Baltimore.
Min familj behöver mig här.
Så tråkigt att höra.
Är du säker?
Okej…
Om du ändrar dig är det bara att höra av dig.
Kan vi prata?
Jag har gjort din favorit: chipssallad. Fyra olika sorters chips.
-Är det vita cheddarpuffar? -Ja.
Kom in.
Förlåt om jag har låtit negativ eller som om jag inte tror på dig.
Så är det inte alls.
Jag har bara levt längre än du,
och jag vet att man ibland kan jobba otroligt hårt för nåt
men att det ändå inte går vägen.
Jag var bäst i mitt program i Indien, men ingen här brydde sig.
-Jag var tvungen att börja om från början. -Det suger.
Det sög. Jag var förkrossad. Jag åt en hel KFC-familjemeny.
-Och jag är vegetarian. -Jäklar, vad mörkt.
Jag vet.
Jag ville inte ge dig otur.
Jag försökte bara skydda dig från den sortens besvikelse.
Men jag tror helt och hållet på dig.
Och det är riktigt dumt av Princeton
att inte lägga beslag på dig så fort de kan.
Tack, mamma.
Jag ville bara höra att Princeton är dumma.
Jättedumma.
Vet du vad? Även när det inte löser sig så brukar det lösa sig.
Så länge man inte ger upp.
Hej. Jag hörde om Princeton.
Ja, det stinker. Men jag vet, det är inte så illa.
Va? Jo, det är det. Ordinarie beslut är för allmänheten.
Precis. Tack för att du sa det.
Och herrejävlar, grattis till Columbia.
-Har du och Margot firat? -Ja, vi gjorde slut.
-Jag beklagar. -Ja, vi har visst förlorat nåt båda två.
Okej, vi ses efter jullovet. Lycka till med ansökningarna.
Så Ben är singel nu.
Devi, uppfattade du det?
Ja, jag tror att hon hörde.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson