- Morgan, mělas zaparkovat v ulici. - Nejsem tvůj šofér a potřebuju hotovost.
- Kdo platí hotově? - Máma říká, ať pro sichr nějakou mám.
- Můžeme se projít? Ať mě tu nepotká. - Dobře.
- Co se tam stalo? - Působil normálně, když jsme si psali.
Pak jsme zašli na drink a rozbrečel se kvůli mrtvý babičce.
To je smutný.
Ne, Morgan, když mu bylo 12. Říkal, že je to „pořád čerstvý“.
Dobře. To je trochu moc.
Bože. Ptá se mě, kam jsem šla. Fakt psychopat.
- Tys mu to neřekla? - Sotva se známe. Mám mu hlásit všechno?
Bože. Nech si to do podcastu.
Promiň, ta špatná jsem já?
Ne, babičky umírají. Tak to prostě chodí.
A jeho babička měla vážně dobrý život.
Byla tanečnice, se svým Williamem strávila 42 let
a tolik bych toho o ní vědět neměla, protože to rande trvalo jen 30 minut.
- Můžu něco říct? - Jen do toho.
Skvělý, díky.
Kolik epizod má tenhle podcast? 119?
A tenhle tvůj příběh mi připadá hodně povědomý.
S babiččiným mazánkem jsem nikdy nechodila.
Našla jsi hodnýho normálního kluka,
ale hledáš na něm chyby. Nevím, jestli se chceš seznámit.
- Chci. - Dobře.
S Gregem jsem chodila osm měsíců. Byla jsem jím posedlá.
Jo, vzpomínám si. Veřejně se k tobě nehlásil.
- Jo. - Což ti asi stačí, abys někoho měla ráda.
Někoho citově nedostupného.
- Ano, pochopili jsme to. - Dobře.
Tak jo, ohledně vztahů bych se mohla rozhodovat líp.
- A budu. - Skvělý.
V budoucnu.
Na profilovce měl fotku se svojí babičkou.
- Mohlas to čekat. - Jo, moje chyba.
TOHLE NIKDO NECHCE
Ahoj. Něco ti musím říct, ale nechci, abys vyváděl.
A sakra. Co?
Esther mě podvádí? To je fuk, zůstanu s ní.
Ne.
Přestaň se stříhat u mámy.
- Proč? - Jsi dospělý. Je to smutný.
Ty žárlíš?
Nevypadám jako já, když mě neostříhá ona.
- Jsme doma! - Ahoj, Beck.
- Ahoj. - Čau.
- Ještě se nehraje. - Dobře.
- Jo? - Pro mě?
- Pro tebe. Ahoj. - Díky.
- Pro tebe. Dáme si tohle. - Ano. Pamplemousse.
Víš co? Dáme si to z krabiček.
- Radši si to sním z talíře. - Tak fajn.
Sasho, přemlouvala jsem Esther, ale po zmínce sportu její zájem opadl.
- To dává smysl. - Tady máš.
- To je... - Co to máš na ruce?
Zásnubní prsten.
Vy jste se zasnoubili?
Ne.
Úplně...
Dobře.
Úplně náhodou jsem ho našla.
Je to divný.
Před pár měsíci,
v jednom tvým šuplíku.
V tom zamčeným?
Jo, v tomhle. Ale vtipný je, že jsem náhodou našla i klíč.
- Nevím jak, ale... - Rebecco.
- Jo, já vím. - Nemůžeš mi odemykat šuplíky.
Porušuješ tím moje soukromí.
Chtěl jsi mě požádat o ruku a nevím, co ti tak trvá,
ale teď můžeme přeskočit celou tu žádost o ruku,
protože jsem řekla ano.
Ale požádat jsem tě měl já.
Mělo to být romantické. V té skvělé restauraci v Santa Barbaře.
Víš, prý už je to tam nic moc.
- Dobře. - To jsem četl taky.
Prý je to tam cítit mořskou vodou.
Tak jo, nechám vás si to doříct.
Když jsme u restaurací, s tvou mámou jsme řešili svatební...
Mluvila jsi o tom s mámou?
Řeším s ní všechno.
Bože. To není normální.
Noahu, nechápu, co ti vadí.
- Ne? - Ne.
Zlato, jsme spolu a vezmeme se.
Tak složitý to zase není.
Nevím. Jako by sis ze seznamu odškrtávala položky
a takový by to být nemělo.
Nevím, co jsi čekal, že budeš cítit,
ale realita vypadá takhle.
Jasný? Tohle bys měl cítit.
Promiň, Beck, ale to si nemyslím.
- Vážně? Jo? - Soutěž to ozvláštní.
Můžeme vás poprosit o cheesecaky?
- Se svíčkou. - Samozřejmě.
Speciální událost?
Slavíme výročí.
Jejich rozvodu.
- Proč to pořád děláme? - Některé rozvody je třeba oslavit.
Třeba ty vaše.
S tímhle džentlmenem jsme spolu krásných 32 let.
Rozvedli jsme se, byl zmatený svou sexualitou.
Nebyl, jsem si naprosto jistý.
Být gay je dneska v módě.
- Mami. - Co?
- Jste gay? - To nemůžeš.
- Neodhaluj ho. - Ne. Zachraňte se.
- Neodpovídejte. - Jdu pro dezerty.
Díky, krasavče.
Něco vám chci říct. Nedávno jsem byla u doktorky.
- Zjistila mi něco hrozného. - Co?
Hned jsem si všiml, že jsi nějak děsně pobledlá.
Odlož ten mobil. Co se děje?
Byla jsem u Birchové.
- A to je kdo? - Bože.
Zvuková terapeutka. Není to doktorka, mami.
Mysleli jsme, že máš raka. To nám nedělej.
Je to hlasová bioložka.
A zjistila, že při mluvení nevydávám tón C.
Tak jo.
Tón C přímo souvisí se střevem.
A tlusté střevo přímo souvisí s...
Tipněte si.
S hlubokým smutkem.
- Tak jo, máme diagnózu. - Mami.
Za tou ženskou musíš přestat chodit.
- Někdo z New Yorku. - To ti přeju.
Kvůli podcastu. Musí to být kvůli němu.
Tady to brát nebudu. Tati, pusť mě.
- Musím to vzít. Uhni. - Hej! Co to děláš?
- Z cesty! - Uhněte všichni!
Počkat.
Ano, Jamesi. Slyším tě.
Ahoj, Joanne. Brnkneme i tvé sestře, nebo je to fuk?
- Je hned vedle. - Zdravím a nejsem fuk.
Od našeho posledního hovoru vás sledujeme a je načase promluvit si o možné akvizici.
- Bože. - Vážně?
Vaše čísla musí růst, ale všem se líbí vaše dynamika a kontakt s fanoušky.
Jen tak dál a klapne to.
Jo. Navíc máme potenciál pro spin-off a knihu.
Mohli bychom produkovat takový...
Budeme mít fajn kancly?
- Musím končit. Zatím. - Dobře.
- Skvělý. Díky, Jamesi. - Díky. Bože.
Panebože! Úžasný!
Ahoj, Růženko.
- Co děláš? - Pracuju.
- Spíš ležíš v posteli. - Pracuju odkudkoliv, Ashley.
To musí být fajn. Dělám na reklamě pro ten váš podcast.
Mohla bys z postele, ale máš svůj proces.
Můžeš se soustředit? Jo, přijdeš na tu véču?
Kdo tam bude? Pár lesbiček?
Ne. Ne tolik jako obvykle.
Ale několik zajímavých mužů pro tebe.
Rozvedený muž s malým dítětem.
Finančník a rabín.
To znělo jako začátek špatnýho vtipu.
Zní to hrozně. Budu tam.
Super. Obleč se jako coura.
Půjčím si hadry tvý mámy.
Je mrtvá, což víš, ty mrcho.
- Nemělas ji ráda. Čau! - Čau.
Zlato, jsem doma!
Konečně.
Fuj. Pro tebe lesba nejsem.
- Jo? - Škoda.
Co to máš na sobě? Fakt hnus.
Dvě slova. Činčila.
To je fakt zoufalý.
Nevím. Našla jsem to u táty. Možná.
- Ahoj, já jsem Joanne. - Jak se vede?
Hlavně klid, je umělý.
Kouše.
Rabíne.
- Ahoj. - Ahoj.
- Podáš mi vývrtku? - Jasně.
Otevřu ti to.
Díky.
Ale je alkohol rozumný nápad?
Zřejmě si něčím procházíš.
Ne, jen pořád potřebuju pozornost.
To respektuju, mám ji rád taky.
Tvrdím, že ne... ale jo.
- Máš ji rád? - Jo.
- Není říct to nahlas fajn? - Jo.
- Ano. - Ano.
- Jsem hezoun. Uznání mě potěší. - To je ono.
Jsi, to uznávám.
Díky. Já to věděl.
Víš, co dalšího je fajn? Říct něco trapnýho hned po seznámení.
- Dobře. - Začnu.
Z obličeje jsem si nechala odstranit mateřské znamínko, nikdo si ho nevšiml.
A jizva po něm
je mnohem výraznější než to znamínko.
Všichni na ni teď civí.
- Já si jí všiml hned. - Je nechutná?
- Brutálně. - Bože.
Jo. Vůbec ji nevidím. Teď něco trapnýho o mně.
Umíš to?
- Asi jo. Podej mi to. - Počkat.
- Tý snahy si ale vážím. - Už jsem udělal dost.
To je comeback!
Mám říct něco trapnýho?
- Jo. - Počítá se tohle?
- Poslední pokus. - Dobře. A čím ses...
- Čím jsem se ztrapnil? - Jo.
Byl jsem sommelier.
- Myslím... - Pokud to víno odšpuntuješ!
No tak.
Nebudu lhát, uvízl tam korek.
- To zvládnu. - Dobře.
- Dobrý? - Jo.
Tak fajn.
Na zdraví!
Joanne. Staromódní jméno. Líbí se mi.
- Já jsem Noah. - Noah.
Velmi biblické.
Víš, že je tu rabín?
- Nekecej. - Jo.
Kde?
Teď ho nevidím, ale má vousy a určitě mě soudil.
Klasický rabín.
Odkud znáš Ashley?
Jsme v programu sousedské hlídky. Oba jsme vznětlivý ženský.
- Teda. - Jo.
Pozvala mě, protože si teď procházím rozchodem, a bylo jí mě líto.
Večeře je hotová.
Vidliček je míň než hostů, ale nějak si poradíte. Dobrou chuť.
Dobře.
Asi si půjdu zabrat dobrý místo.
Tak jo.
- Uvidíme se tam. - Jasně.
- Claire? - Joanne.
- Těší mě. - Ráda tě konečně poznávám.
Ta hezčí sestřenice. Můžeš začít jíst ty smldince?
- Jo. - Nikdo je nejí.
- Ráda. - Pořádat párty je nemožný. Bavíš se?
Líbí se mi rozvedený chlap.
- Samozřejmě. Je to hrozný člověk. - Co?
Je ideální pro tvůj podcast.
- Jdi do něj. - Proč? Co s ním je?
- Je to povýšený kretén. - Vážně?
Ani nevím, proč ho sem zvu. Nejspíš ho trochu lituju.
Jsem empatka.
- Prochází si rozvodem. - Nejsi.
Vážná otázka. Nesundáš si ten kabát?
Nikdy.
- Někdo tě polije barvou. Bude na koberci. - Tak fajn.
- Lepší? - Drama.
- Spokojená? - Nadšená. Zvedni ho.
- Nejsme zvířata. - Já vím.
Joanne, nechci se vtírat, ale tvůj podcast poslouchám každý týden.
Zbožňuje to.
Bože, Zaro! Věděla jsem, že se mi líbíš.
Máš skvělé jméno a vkus. Proč se ti líbí?
- Ztrapňuješ se. - Díky.
Nedávný díl o tom, jak špatný nápad je trojka s mnohem víc sexy holkou,
mi zachránil manželství.
Musíš být ta víc sexy.
- Dobrý motto. - Díky.
Kdo to je?
Její špatná osobnost je s podivem okouzlující, co?
Ale neznámo proč se jí líbí Gary.
Tomu fakt nevěřím.
Promiň. Má hrozný vkus.
Neptám se kvůli sobě. Je mi to jedno.
- Dobře. - Je to vůbec židovka?
Nemá v sobě kouska židovskýho masa.
Pokud do ní nějaký nestrčíš.
- Jen krustu? Kdo jí jen krustu? - Je to to nejlepší.
Jde o to, že se vykusoval s někým, kdo není jeho manželka.
Rozhodně. Kdybych věděl, že má kámoš parohy, řekl bych mu to.
Ale tak blízké si nejsme, víš?
To mi přijde jako otázka pro rabína. Co na to říkáš?
Rozsuď nás.
Judaismus není úplně...
Počkat, proč mluvíš?
Jo, to je neslušný.
Co to...
Není rabín on?
Co to meleš?
Nejsem posranej rabín.
Podle New York Times jsem napsal tři bestsellery.
Slyšela jsi o Efektu zjevení od Garyho Howella?
Slyšela. Je to všude.
Ty jsi ten kretén.
Zaslouženě.
A
ty jsi rabín?
Jsem rabín.
Rozhoduješ se mezi respektováním soukromí
a předejitím újmy.
Budu citovat rabína Išmaela z Talmúdu.
Klevetník je stejně hříšný
jako vrah.
Trochu to přehání,
ale v tomto případě je nejhorší možností klevetění.
Rabín podle mě říká, aby sis to nechala pro sebe.
Stejně jí to asi řeknu.
Dobře.
Jsi skutečný rabín?
Je to sexy, co?
No...
Tak trochu.
Ségře to říkám úplně vždycky.
- Jo, sestře to říct musíš. - Jo.
Jo. Jste si blízké?
Jo. Jsme nejlepší kámošky a největší nepřátelé.
S bráchou to mám stejný.
Asi půjdu domů.
To působí antisemitisticky.
Ne, jsi...
Jsi v šedý romantický zóně
a snažím se dělat zdravý vztahový rozhodnutí.
Zkouším to den.
- Jeden. Gratuluju. - Díky.
- Víš co? Vyprovodím tě. - Bože, jsi mnou posedlý.
- Stejně bych šel. - Vážně?
Nakonec jo.
Jo.
Je moc příjemný, ale hoří mi z něj oči.
Jo.
Na, je zima.
Tvoje kolínská je moc příjemná.
Je to aviváž.
Parkuju až pod kopcem.
Skvělý, já taky.
Můžeš mít sex?
- Hned teď? - Ne.
- Spíš obecně. - Ano.
Jsme kněží, prostí lidé.
Nejsi aspoň trochu židovka? Po prababičce? S padělaným dokumentem?
Ne. Proč?
Rabín a nežidovka. To je obtížný. Snažíme se posílit naše řady, víš?
Navíc nevěřím ani v Boha.
Promiň, můžu tím rabína urazit?
Můžeš mi říct cokoliv.
A ne že by na tom záleželo,
ale součástí judaismu je i nevědomí, co vlastně Bůh je, nebo není.
- Fakt? - Jo.
To jsem nevěděla.
Lidé mají o Bohu tak jasné představy, ale mně na něj žádné nikdy nepasovaly.
Působíš jako někdo, jehož rodiče jsou pořád spolu.
Vážně? Jo. 41 let.
- Ty jo! - A tvoji?
Táta je gay,
máma je do něj pořád zamilovaná
a dneska večer bere ayahuascu s řidičem Uberu.
- Fakt? - Pokud jsem to pochopila.
- Takže spolu nejsou. - Ne.
Chceš poukázat na naše rozdíly?
Jen tě zkouším, jestli tě něčím dokážu vyděsit.
Děsíš mě, Joanne. Vážně.
- Fakt? - Jo. Jsi děsivá.
Jsi upřímná, složitá, zranitelná a krásná žena.
Zranitelná nejsem.
Když přijdeš na párty v kožichu, protože se bojíš, že nevynikneš?
Promiň, kotě.
Jsi zranitelná.
Děláš si prdel?
Tak děláš?
To jako čteš myšlenky?
Četl jsem je, když ses na mě dívala. Byly velmi nemístný.
Parkuju tady.
Kde ty?
Hned vedle u Ashleyina domu.
Bůh mě má rád.
Na rabína jsi sebevědomý.
Jen jsem tě chtěl doprovodit jako ctihodný občan.
Nezápasíš náhodou se svou vírou? Nezvažuješ, že by ses jí úplně vzdal?
To klení a flirtování mi totiž k rabínovi moc nejde.
Já vím. Působím jako ignorant Tóry,
ale rabín jsem každičkým coulem.
Jsem skutečný rabín. Přísahám.
Chrám Chaj.
V pátek mám bohoslužbu. Šéf bude mimo město.
Bezva.
Je to důležitý.
Tak dobře.
Chci ti poděkovat.
S něčím jsi mi pomohla.
- Fakt? - Ano.
Řekni něco rabínskýho.
Na střeše je šumař.
Nebuď vtipný.
To moc nepomáhá.
- Dobře dojeď. - Díky.
Co Andrew Tate?
Toho bych poznala moc ráda.
Pozvi sem toho hajzla a zeptám se ho: „Pokud vám ženy mají jen sloužit,
být pro vás panensky čisté a snášet vaše zneužívání, vysvětlete mi,
proč v sexu můžeme dosáhnout orgasmu?“
Řvát u orgasmu jako protržené mají ženy úplně stejně jako muži.
- Kámo... - Jsem fakt...
Právě včas.
Noahu. Nahraj, kámo.
Jsme... Střílej!
- Tak vystřel! - No dobře!
Můžeš.
Co? Jsem...
Promiň. Nevěděl jsem, že už hrajeme.
- Soustřeď se! - Promiň.
Tuhle používám na konkurzy.
A tuhle jsem měl na profilu na Raye.
Asi jsem ji „vytunil“ trochu moc. Nevím.
No teda, ručky z pilates. S tebou si to rozházet nechci.
Kde cvičíš? Do kterýho studia chodíš?
CO JSI ŘEKLA TOMU RABÍNOVI? PTÁ SE NA TEBE
Děkuji.
Nyní předám slovo rabínu Roklovovi,
který povede sobotní bohoslužbu. Rabíne?
Šabat šalom.
Před pár lety se mi stalo něco děsivého.
Na večeři v restauraci jsem si steak vychutnával příliš náruživě,
protože jsem se začal dusit.
U svého stolu jsem začal hledat pomoc
a nechci nikoho jmenovat, ale řekněme,
že všichni zamrzli.
Někoho přece jen jmenuju. Rabín Simonson.
Omlouvám se.
Chvíli před vaší domnělou smrtí se stane něco zajímavého.
Začne vás jímat panická
a chorobná potřeba zjistit, jestli jste svůj život prožili dobře.
Jestli jste udělali a řekli dost.
Stálo to všechno za to?
Nechci vám to prozradit, ale přežil jsem.
Znáte podobenství o muži, který během povodně uvízl na střeše
a který všem svým zachráncům říká:
„Ne, mě zachrání Bůh.“
Nakonec umře a říká Bohu:
„Žil jsem podle tebe. Proč jsi mě nezachránil?
A Bůh na to:
„Poslal jsem ti záchrannou vestu, člun
a vrtulník. To všechno já, příteli.“
Máme tolik šancí se probudit a svým životům dát nový směr.
Vše může mít smysl, pokud to dovolíte.
Chcete změnit kariéru?
Možná vás ponouká Bůh.
Váháte nad něčím důležitým? Bůh vás možná vede k opatrnosti.
Chcete všechno vsadit do kryptoměn?
Za tím Bůh nebude, poraďte se s účetním.
Ten vtip má ode mě.
Pokud si myslíte, že Boží plán
má mít nějaké konkrétní obrysy,
které ale nevidíte...
a že známe velké tajemství, které vám tajíme, tímto vám chci říct,
že ho znáte taky.
Šabat šalom.
Zvláštní bohoslužba.
Díky, mami. Zdravím.
- Rabíne, tohle je moje dcera Alissa. - Zdravím.
- Právě dokončila hotelovou školu. - Úžasné.
Rito, úplně ho dusíš.
- Rabíne. - Zdravím.
Pamatujete si mou neteř Isabel z Roš ha-šany?
- Jistě. - Doléčila si pásový opar.
Mazl tov. Omluvte mě, dámy. Okamžik. Hned se vrátím.
- Hned. - Zdravím, rabíne.
- Vteřinku. - Rabíne.
Vteřinku. Hned se vrátím.
Rabíne?
Joanne?
Kdo to sakra je?
Šiksa.
Překlad titulků: Tomáš Pikl