Морґан, я ж просила стати поруч.
Я не твій водій, і мені треба зняти гроші...
Нащо тобі готівка?
Мама каже, що на кінець світу краще мати готівку.
Ходімо вже.
- Бо ще знайде мене. - Так. Що там сталося?
Він здавався нормальним, поки ми переписувалися.
Зайшли ми випити, і він починає плакати про смерть бабусі.
Як сумно.
- Ні, Морґан, йому було 12. - Ой.
Дослівно: «Досі не загоїлося».
Що ж. Трохи занадто.
Боже. Це він. Питає, куди я пішла. Якийсь псих.
- Ти не сказала, що пішла? - Ми ледь знайомі.
- Я мушу звітувати про кожен крок? - Притримай для подкасту.
Перепрошую, це я коза?
Ні, бабусі помирають. Така їхня доля.
У бабусі цього штриха життя вдалося.
Танцювала в «Рокеттс». Прожила 42 роки з коханим Вільямом,
і я забагато знаю про цю жінку
за 30 хвилин побачення.
- Можна сказати, що всі думають? - Прошу.
Чудово. Дякую.
У нашому подкасті десь 119 випусків?
І ця історія, яку ти розповідаєш, щось дуже знайома.
У мене ще не було закоханих у бабусю.
Навіть у милого та нормального хлопця ти знайдеш косяки.
Ти точно хочеш з кимось зустрічатися?
- Так. Хочу. - Гаразд.
З Ґреґом я була вісім місяців.
Я була одержима ним.
Так, я його пам'ятаю, і він не визнав тебе публічно.
Так.
Тому він, певно, тобі і подобався.
Емоційно недоступна людина.
- Усі зрозуміли, про що ти кажеш. - Гаразд.
Гаразд, я можу побудувати здорові стосунки.
- І зроблю це. - Клас.
Проїхали.
У нього було фото з його бабусею на аватарці.
- Дзвіночки були. - Так, сама винна.
НІХТО ЦЬОГО НЕ ХОЧЕ
Я маю тобі дещо сказати. Але боюся твоєї реакції.
Чорт. Що таке?
Естер мене зраджує? Байдуже. Я залишуся з нею.
Ні.
Не давай мамі стригти тебе.
- Чому? - Бо ти дорослий мужик. Це сумно.
Хтось ревнує?
Я на себе не схожий, коли стриже не вона.
- Ми повернулися! - Привіт, Бек!
- Привіт! - Привіт.
- Гра ще не почалася. - Добре.
- Добре? - Для мене?
- Для тебе. Привіт. - Дякую.
- Це для тебе. Поставимо тут. - Так. Грейпфрут.
Слухай, а поїмо з коробок?
Краще з тарілок.
Гаразд.
Сашо, Естер збиралася прийти, поки я не сказала, що дивитимемося гру.
- Це логічно. - Бери.
- Це... А ви... - Що це в тебе на руці?
Це обручка.
Ви заручилися?
Ні.
Я...
Гаразд.
Я випадково знайшла її... Це так дивно.
...кілька місяців тому, у нижній шухляді твого столу.
- Того, що був замкнений? - Так, саме того.
І уявляєш, я випадково і ключ знайшла.
Не знаю як, але...
- Ребекко. - Так, я знаю.
Ти не можеш ритися в моїх речах.
Це порушення приватності.
Ти ж збирався освідчитися, і я не знаю, чому так тягнув.
Тепер ми можемо пропустити частину «ти вийдеш за мене»,
бо я кажу «так».
Але це була моя частина. Я хотів, щоб це було романтично.
Я хотів відвезти тебе в Санта-Барбару.
Знаєш, я чула там зараз не дуже.
- Гаразд. - Так.
Щось таке читав. Усе там смердить морською водою.
Завершуйте без мене.
До речі, я говорила з твоєю мамою, ми знайшли місце для весілля...
Ти говорила про це з мамою?
Як завжди.
Боже! Так не має бути.
Ноа, я не розумію, в чому проблема.
- Не розумієш? - Ні.
Любий, ми разом, потім одружимося.
- Нічого складного. - Не знаю.
Ти ніби ставиш галочки у своєму списку, і...
Не думаю, що це те відчуття.
Я не знаю, які відчуття ти очікував,
але отаке воно.
Гаразд? Отаке це відчуття.
Вибач, Бек. Не думаю, що це воно.
- Справді? Ти б наважився? - Змагатися весело.
Можна кілька шматочків вашого чізкейку?
- Зі свічкою. - Звісно.
Особливий привід?
- У нас річниця. - О.
Як вони розійшлися.
- Нащо святкувати щороку? - Бо деякі розлучення — привід для свята.
Як твоє.
Між іншим, ми з оцим разом провели чудові 32 роки.
Якби ж не його сумніви щодо сексуальної орієнтації.
Жодних, Лінні. Упевнений на 100%.
Сьогодні бути ґеєм дуже модно.
- Мамо. - Що?
- Ви ґей? - Таке не питають.
- Це особисте. - Ні. Просто... не ведіться.
- Не відповідайте. - Я по десерти.
Дякую, красеню.
Я хотіла вам розповісти.
Я нещодавно ходила до лікаря,
і вона виявила дещо жахливе.
- Що? - О!
Я помітив, щойно ти зайшла, що в тебе страшенно синя шкіра.
Прибери телефон. Що сталося?
Я ходила до Берч.
- Хто така Берч? - Боже.
Її звукотерапевтка. Так, вона не лікар, мамо.
Ми думали, у тебе рак. Не роби так.
- Вона біолог голосу. - Гаразд.
І вона виявила, що коли я говорю, то в мене бракує ноти до.
Гаразд.
Нота до пов'язана з товстою кишкою.
Товста кишка безпосередньо пов'язана з...
вгадайте.
З глибоким сумом.
- Гаразд. У нас є діагноз. - Мамо.
Припини ходити до цієї жінки.
- Це код Нью-Йорка. - О боже!
Це щодо подкасту. Мабуть, щодо нього.
Я не говоритиму тут. Тату, посунься.
- Треба відповісти. Давай! - Що? Гей! Що ти робиш?
- Ану геть! - Стійте! Куди всі несуться?
Заждіть.
Привіт, Джеймсе. Я тебе чую.
Привіт, Джоенн. Почекаємо на твою сестру чи не треба?
- Вона тут. - Я треба. Привіт, Джеймсе.
Ми стежили за вашим подкастом після розмови,
і, схоже, можемо обговорити можливе придбання.
- Боже. - Справді?
Показники тримайте на рівні,
але ваша динаміка і взаємодія з фанатами захоплюють.
Так тримати, і все буде добре.
Авжеж. Можна стати сюжетом для фільму та книжки.
У мене є ідея, можемо випустити...
А кабінети будуть класні?
- Мені вже час. Поговоримо. - Гаразд.
- Клас. Так. Дякую, Джеймсе. Па. - Дякую! Боже.
Боже!
Неймовірно!
Привіт, сон-краса. Що робиш?
Працюю.
Ті ж ніби в ліжку.
Мій офіс — світ, Ешлі.
Мабуть, класно. Я просто працюю над рекламним пакетом для подкасту.
Це можна робити в ліжку, але кожному своє.
До справи?
Джо, ти прийдеш сьогодні на вечерю?
Хто там буде? Зграйка лесбіянок?
Ні.
Менше, ніж завжди.
Але буде кілька потенційно цікавих хлопців.
Розлучений з дитиною на руках.
Фінансист і рабин.
Думала, це початок тупого анекдоту.
Звучить жахливо. Я буду.
- Клас. Одягнися, як хвойда. - Візьму щось у твоєї мами.
Ти в курсі, що мама померла, стерво.
- Ти її не любила. Бувай! - Бувай.
Люба, я вдома!
Нарешті.
Ой.
Для тебе я не лесбі.
Мала спробувати.
Що це? Що це на тобі? Гидота.
Два слова. Шиншила.
Ясно, це відчай.
Може, й так, знайшла в татовій шафі.
- Привіт усім. Я Джоенн. - Як справи?
Спокійно. Воно штучне.
Вона кусається.
Рабине.
Га?
- Привіт. - Привіт.
- Подаси штопор? - Звісно.
- Я відкоркую. - Дякую.
А ти впевнена, що тобі треба пити?
Здається, тебе щось хвилює.
Ні. Мені постійно потрібна увага.
Поважаю. Я теж люблю увагу.
Я кажу, що ні, але люблю.
- Скажи? - Так.
- Правда, приємно сказати це вголос? - Так.
- Так.
Я милий. Люблю, коли помічають.
Прошу.
Ти милий. Я помітила.
Дякую. Бачиш? Я знаю.
Знаєш, що ще приємно?
Сказати щось соромне, щойно ти зустрінеш когось.
- Гаразд. - Я перша.
У мене видалили родимку з обличчя,
яку ніхто не помічав.
А тепер тут шрам,
який, на мою думку, набагато помітніший.
І всі витріщаються.
- Одразу помітив. - Огидний?
- Просто жах. - Боже.
Ні, я його взагалі не бачу. Щось соромне про мене.
Ти вмієш це робити?
- Гадаю, так. Дай спробую. - Зачекай.
Дякую, що спробував.
- Знаю. Я вже стільки зробив. - Гаразд.
Оце так!
Я маю сказати щось соромне?
- Так. - Це рахується?
- Гаразд. Ще одна спроба. - Так, гаразд. Чого ти...
- Чого соромлюся? - Так.
Колись я був сомельє.
- Гадаю... - Якщо тобі це вдасться!
Та годі.
Скажу правду. Там трохи корку плаває.
- Я переживу. - Гаразд.
- Стільки? - Досить.
- Досить? - Так.
Будьмо.
Джоенн. Старомодне ім'я. Мені подобається.
- Я Ноа. - Ноа.
Дуже біблійно.
О! Ти знав, що тут є рабин?
Та ну.
- Так. - Де?
Я його не бачу, але він з бородою, і він точно мене засуджував.
Точно рабин.
Звідки ти знаєш Ешлі?
Ми разом у програмі нагляду району.
- Ми обоє Карени. - Овва.
Думаю, мене запросили тільки тому,
що я переживаю розставання,
певно, через жалощі.
Вечеря готова.
Виделок менше, ніж людей,
але ви розберетеся. Смачного.
Гаразд.
Піду вхоплю собі гарне місце.
- Гаразд. - Побачимося там.
Та повір.
- Ти Клер? - Джоенн.
- Рада знайомству. - Рада нарешті познайомитися.
О, вродлива кузина. Іди пожуй батат, будь ласка,
- Так. - Ніхто його не їсть.
- З радістю. - Як же це важко.
Тобі весело?
Розлучений — прикольний.
- Звісно. Він жахлива людина. - Що?
Ідеальний для твого подкасту.
- Давай. - Стоп. Чому? Що з ним не так?
- Він зухвалий засранець. - Справді?
Не знаю, чому я його запрошую. Певно, через жалощі.
Знаєш, я емпат. Він розлучається.
Ти не емпат.
- Маю питання. - Валяй.
З шубою закінчили?
Аж ніяк.
- Хтось кине в тебе фарбою. - Гаразд.
На килимі буде фарба.
- Яка драма. - Так краще?
- Щаслива? - Захват. Підніми.
- Гаразд. Ми не тварини. - Знаю.
Не хочу здатися звичною фанаткою, але я слухаю ваш подкаст щотижня.
Вона любить фанів.
Боже, Заро! Ти мені завжди подобалася.
Чудові і ім'я, і смак. Що тобі подобається?
- Ти ганьбишся. - Дякую.
Ну, у вас був випуск, що невдала то ідея —
груповуха з кимось сексуальнішим, і це врятувало мій шлюб.
Випромінюй секс.
- Гарний девіз. - О, дякую.
Хто твоя подруга?
Скажи, її паскудний характер на диво привабливий?
Але їй чомусь подобається Ґері.
Не може бути.
Вибач. У неї жахливий смак.
Я не для себе питаю. Мені байдуже.
Гаразд.
Вона взагалі єврейка?
В її тілі жодної єврейської кістки,
хіба що вставити тільки.
- Лише скоринку. Хто це їсть? - Скоринка — найсмачніша.
Річ у тому, що він цілувався, і то була не його дружина.
Точно. Якби я знав, що друга зраджують, я б йому сказав.
Але ми не такі близькі, розумієш?
Схоже, це питання для рабина. Що думаєте, рабине?
Будьте нашим етиком.
Ну, іудаїзм не зовсім...
А чому ти говориш?
Джо, це дуже грубо.
Що ти...
- Хіба не він рабин? - Якого біса?
Який я нахрін рабин.
Я автор трьох топових бестселерів New York Times.
Чули про «Ефект появи» Ґері Говелла?
Чули. Воно всюди.
О, то ти засранець?
Заслужений.
А...
ти рабин?
Я рабин.
Тож ти розриваєшся між повагою до приватності
і небажанням завдати шкоди.
Перефразую рабина Ішмаеля у Талмуді,
де він каже, що той, хто пліткує, рівний у гріху з тим, хто скоює вбивство.
Трохи драматично,
але я думаю, що в цьому випадку плітки — найгірший варіант.
Гадаю, рабин каже тримати це при собі.
Гадаю, я все ж скажу їй.
Гаразд.
Ти справжній рабин?
Сексуально?
Ну,
щось таке.
Я завжди кажу сестрі, коли її зраджують.
- Так, сестрі варто сказати. - Так.
Так. Ви близькі?
Так. Вона найкраща подруга і найлютіший ворог.
У мене такий є.
Думаю, я піду додому.
Щось повіяло антисемітизмом.
Ні, ти...
Ти в романтичній невизначеності,
а я намагаюся побудувати здорові стосунки.
Уже день як.
- Цілий день. Вітаю. - Дякую.
А знаєш? Я тебе проведу.
Ой, ти запав на мене.
- Я вже збирався йти. - Невже?
Авжеж.
Так.
Вона дуже гарна, але мене від неї трусить.
Так.
Прошу. Холодно.
Не знаю, що за парфум, але схвалюю.
Кондиціонер для одягу.
Я стала далі. Внизу пагорба.
Чудово. Я теж.
Тобі секс дозволено?
Зараз?
Ні. Взагалі.
Так.
То священники. Ми просто люди.
Ти хоч трохи єврейка? Може, по лінії тітки чи прабабці?
Підроблений документ?
Ні. Чому питаєш?
Ну, рабин, неєврейка. Це важко провернути.
Ми намагаємося відродити народ.
До того ж, я ще не вірю в Бога.
Вибач, такі слова ображають рабина?
Кажи та питай, що хочеш.
І це не важливо, але в основах єврейського досвіду —
боротьба з тим, ким є Бог чи ні, не знаючи напевно.
- Справді? - Так.
Я не знала.
Людські уявлення про Бога досить чіткі.
Я не знаю. Мені жодне з них не підходило.
Відчуття, що твої батьки досі одружені.
Правда? Так. 41 рік.
- Отакої. - А твої?
Мій тато ґей.
- Ой. - Моя мама досі його кохає.
А сьогодні вона п'є аяваску з таксистом.
- Правда? - Ніби так було в СМС.
Ясно, отже вони не разом.
Ні.
Підкреслюєш наші відмінності?
Мабуть, перевіряю тебе, чи щось із моїх слів тебе налякає.
Ти мене лякаєш, Джоенн.
- Правда? - Так. Ти вселяєш жах.
Ти відверта, складна, вразлива красива жінка.
Я не вразлива.
Ти прийшла на вечірку у величезній шубі,
бо боїшся, що не помітять, що ти не така, як всі.
Вибач, крихітко.
Ти вразлива.
Якого біса?
Якого біса? Ти що, читаєш думки?
Я прочитав твої за вечерею, коли ти дивилася на мене.
Вони були непристойні.
Ось моя.
А де твоя?
У мене місце навпроти Ешлі.
Бог мене любить.
Ти надто класний для рабина.
Дбаю про твою безпеку як гідний громадянин.
А ти часом не борешся зі своєю вірою?
Ставиш усе це під сумнів?
Усі ці лайки та флірт —
ти не схожий на рабина.
Так. Знаю.
Я вдаю негідника зі сторінок Тори, але ні, я відданий цій справі.
Я справжній рабин. Присягаюся.
Синагога Темпл Хай.
У п'ятницю я читатиму проповідь. Бос поїхав з міста.
Круто.
Це важливо.
Гаразд.
Хочу подякувати.
Ти допомогла мені сьогодні.
- Я? - Так.
Скажи щось рабинською.
На даху скрипаль.
Не вдавай дотепного.
Не працює.
- Уважно за кермом. - Дякую.
А Ендрю Тейт?
Я би з ним із задоволенням познайомилася.
От би нас в одну кімнату, і я б запитала його:
«Якщо жінки для тебе виключно обслуга,
мають лишатися незайманими для тебе і терпіти твої знущання,
тоді поясни,
чому ми маємо отримувати задоволення від сексу.
Жінки, як і чоловіки, мають відчувати
яскраві оргазми.
- Друже... - Я б нахрін...
А ви вчасно.
Ноа. Давай, друже.
Ми... Кидай!
- Просто кидай! - Гаразд!
У грі.
Що? Я...
Вибач. Я не знав, що ми почали. Гаразд.
- Думай про гру! - Вибач.
Це для рекламних проб.
А це ти бачила в моєму профілі на Raya.
Але бачиш, схоже, переборщив з обробкою.
Я не знаю.
Ти поглянь, руки майстрині пілатесу!
Я не жартую.
Де ти навчаєшся? До якої студії ходиш?
ЕШЛІ: ЩО ТИ СКАЗАЛА РАБИНУ? ВІН ПИТАЄ ПРО ТЕБЕ.
Дякую.
А тепер я хочу передати слово рабину Роклову
на суботню проповідь.
Рабине?
Шабат Шалом.
Зі мною сталося страшне кілька років тому.
Я смакував стейк за вечерею,
і надто захопився, що аж подавився.
І я шукав допомоги в тих, хто був за столом,
і я не хочу називати імена,
але скажімо так, всі просто завмерли.
Власне, я хочу назвати імена. Рабин Саймонсон.
Вибачте.
Стається дуже цікава річ, коли думаєш, що можеш померти.
У тебе з'являється панічне бажання,
панічна потреба знати, чи ти прожив життя правильно.
Чи достатньо ти зробив, чи достатньо сказав.
Воно було того варте?
Я не хочу вдаватися до спойлерів, але я вижив.
І ви знаєте притчу про чоловіка, який стояв на даху під час повені,
і щоразу як хтось хотів йому допомогти, він казав:
«Ні, Бог мене врятує».
І зрештою він помирає, і каже Богу:
«Я жив за твоїм словом. Чому ти мене не врятував?»
І Бог відповів:
«Я прислав тобі рятувальний жилет, і човен,
і гелікоптер.
Це був я, друже».
У нас є всі шанси прокинутися і змінити хід нашого життя.
Усе може мати мету, якщо ви дозволите.
Думаєте про зміну кар'єри?
Може, це рука Господа.
Вагання щодо важливого рішення? Може, це Бог каже подумати двічі.
Думаєте про ва-банк на крипті?
Це, може, і не Бог. Спитайте свого бухгалтера.
Це мій жарт про крипту.
Але якщо думаєте, що Божий план
має бути якимсь особливим,
а ви не відчули...
і ви думаєте, що нам відома якась велика таємниця,
то знайте,
нам усім вона відома.
Шабат Шалом.
Дивна проповідь.
Дякую, мамо. Привіт.
Рабине.
- Познайомтеся з моєю донькою, Алісою. - Привіт.
- Вона закінчила готельну школу. - Чудово.
Рито, ти його душиш.
- Ребе. - Вітаю.
Пам'ятаєте мою племінницю Ізабель зі свята Рош Ха-Шана.
- Так. - У неї був оперізувальний лишай.
Вітаю. Вибачте, леді, хвилинку.
Я на секунду.
- Я зараз. - Вітаю, рабине.
- Вітаю, хвилинку. - Ребе.
Хвилинку. Я зараз.
Рабине?
Джоенн?
А це ще хто така?
Шикса.
Переклад субтитрів: Дарина Полякова