Rabíne.
Joanne. Jsi členkou tohoto chrámu?
Máte členství? Máte tu fitko?
- Necvičíme. - Aha.
Něco tu musím dokončit, ale nechceš na mě počkat?
- Jo. - Sejdeme se u postranního vchodu?
- Jistě. - Dobře.
Dělej, co musíš.
- Tak já jdu. - Fajn.
To my neděláme.
- Ne? - Ne.
- Ahoj. - Ahoj.
Kdo byla ta šiksa? A proč jsi stál tak blízko?
Tak blízko jsem nestál. Jen známá.
- Dlouho jsem ji neviděl. - Jaká známá? Neznám ji.
Mami, všechny prostě neznáš.
Ale znám.
- Dobře. - Má titul?
- Ilane. - Podle mě jo, ano.
- Rabíne. Jak se máte? - Zdravím. Dobře. Jak vy?
- Nádherné bohoslužba. - Díky.
Jen vám chci říct, že syn právě dotočil studentský film.
- Výtečné! - Je to dokument o historii dokumentů.
- Musíte vidět trailer. - Báječné. Pošlete mi ho.
Není třeba. Podíváme se teď. Je skvělý.
Promiňte. Madam.
Žádné lelkování. Musíte odejít.
No jistě.
- Myslíte to vážně. - Velmi.
- Je scorseseovský, že? - Ano, zbožňuju ho.
- I když není žid. - Není to Spielberg.
- Přesně! Jste vtipný. Tak jo. - Jo.
Na někoho čekám. Nebudu stát na ulici, kde mě můžou zabít.
To trochu přeháníte.
Přeháním s vraždou?
Potřebujeme druhý dozor u tomboly.
Dobře. Poslouchejte, Abe. Budu dávat pozor, aby nikdo nepodváděl.
- Nebojte. Musím běžet. - Vážně?
Ohlídám to.
Bože, volá mi sestra. Nemluvila jsme s ní roky.
Pokud dovolíte...
Ahoj! Bože, jsi v pořádku? Kde teď žiješ?
Zníš fakt šíleně? Mám zavolat později?
Ne, už dobrý. Co je?
Volala Ashley, že se musíme připravit na schůzku se Spotify.
Celý podcast chtějí rebrandovat, možná i přejmenovat, aby z něj čišel sex.
Dobře. Můžeme to probrat.
Tak jo.
Co teď děláš?
Dobře, zkus držet krok. Byla jsem na špatným rande.
To sedí.
A psala mi Ashley, že se na mě ptal ten rabín.
Tak jsem z toho špatného rande šla do jeho chrámu.
Promiň. Teď jsi v chrámu?
Jo, ve velkým chrámu hned u Wilshireu. Je fakt krásný.
Jen tak jsi tam přišla, když se na tebe před chvíli ptal?
Na minutu ti to neřeknu, ale pro účely této konverzace ano.
- Bože. Tahám si vlasy. - Nemusíš.
Viděl mě moc rád.
- A co děláš teď? - Poslal mě čekat ven.
- Bože. - Ne ve zlém.
Ono to jde v dobrém? Jak dlouho už tam čekáš?
Asi 15 minut.
- Bože. - Ale vyhání mě odsud otravná ochranka.
Bože, takhle nahlas to zní tak strašně.
Dobře. Nestojí o tebe, tak nasedni do auta a odjeď.
Přijela jsem Uberem.
Jsem poblíž, za pár minut tě vyzvednu.
Dobře. Pošlu ti svou polohu.
V Seattlu mohela neznám, ale nějakého zkusím sehnat.
- Musím jít. - Hodně štěstí s vnukovým penisem.
Dobře. Nedáme si trávový medvídky a nezahrajeme si Wii tenis?
Ne. Někdo na mě čeká venku.
Kdo? Ta gój, se kterou jsi před chvílí cukroval?
Cuk... Možná, nejspíš. Budeš mě krýt?
- Co? Ne, jdu s tebou. - Prosím!
Jako dítě jsem tě bral všude.
- Já tebe! - Tak v tom pokračujme.
Fajn, pojď, jen to neříkej Esther.
No tak, kámo. Neřeknu jí to.
Co?
Zlato, tady jsi. Všude jsem tě hledal.
- Jsem tady. - Jo. Jdu zatrhnout to s tou šiksou.
Je to neuctivý, jo?
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Díkybohu.
Co mě to napadlo?
- Joanne! - Pojeďme... Bože.
- Hej! - Nastup si, nevidělas ho.
Viděl, že ho vidím.
- Tak zavři oči. - Cože?
- Nevím, nastup si. - Ahoj.
Promiň, rychleji to nešlo.
Pohodička.
- Patnáct minut je neslušný. - Moje sestra Morgan.
- Zdravím. - Ahoj.
Určitě to bylo 15 minut? Podle mě spíš deset.
Promiň, ty námi manipuluješ?
Ne.
Bylo to 15 minut. Moc se omlouvám.
Přijmeš mou omluvu?
Mám rád pozornost a měl jsem ji.
To jsem viděla.
Kdo je tohle?
Ahoj, chtěl jsem promluvit. Sasha, Noahův sexy starší bratr.
O co tady jde?
My jedeme na drink, kde budeme řešit práci, takže...
- Vážně? Jsem unavená. - To zní skvěle, jeden zvládnu.
Co to děláš?
- Co se děje? Proč si nastupuje? - Abychom vyrazili na ten drink.
Právě jsme to řešili.
- Joanne? - O co jí jde?
- Chceš nás tam? - Dobře.
Je to jen na vás.
No tak.
Za to zdržení se omlouvám. Zoufale jsem se snažil utéct.
Chceš, abych jel?
Jen chci říct, že se kvůli tobě vykašlal na mámu.
Je strašná. Zapnula jsi dětskou pojistku?
- Je to pravda. - Ano.
Fajn, chci tě tam.
Hlasitěji?
- Říkám, že tě chci. - Dobře, nemusíš křičet.
Pojedu.
- To jsou svetry? - Nesahej mi na věci.
- To je těžký, máš jich tu tolik. - Takže jedeme?
Budu se držet tohohle.
TOHLE NIKDO NECHCE
No...
Musím si nabít mobil.
Já taky. Kolik máš procent?
- Mou nabíječkou ne. - Můžu první? Mám 22 %.
- To je dost. - Připojeno.
Používám ho často.
Tamhle se na kole vybourala máma mýho nejlepšího kámoše.
- Je to dobrý příběh. - Jo.
Zpráva od Morgan.
- Je roztomilý. Moc židovsky nevypadá. - Bože.
- Morgan. Dost. - Další zpráva od Morgan.
- Bratr je vůl. - Cože?
- Zlobří emotikon. - Tak jsem...
- Blijící emotikon. - Odpoj ho.
Za sestru se omlouvám, přerušila jsem s ní veškerý kontakt.
Hele, tahle funkce mě dostala do fakt špatných situací,
ale tahle patří do tří nejhorších.
Smím-li se zeptat,
jak vlastně takový žid vypadá?
- To zajímá i mě. - Ne.
Představuješ si větší nos nebo kudrnatý vlasy?
Bratr nevypadá, že ovládá média?
Na světě žijí velmi atraktivní židé.
- Ne... - To není...
Paul Rudd.
A mladý Mandy Patinkin? Z pomyšlení na něj mi skoro stojí.
Já bych bral starýho.
Možná vypadáme stejně a nedokážete nás rozlišit.
- Rozhodně ne. - To spíš.
- Vím, že jsi tím nic nemyslela. - Díky.
Takže ses neurazil?
Ne.
Bylo to na mě. Měla by ses ptát spíš mě, ale...
Neurazil se. Je rád, že se s ním někdo baví.
Vždyť je to pravda.
Tři Casity.
- Děkuji. - Díky.
- A soda s limetkou. - Díky.
Lidi, platím. Mám bohatou rodinu a jsem nezávislý.
Být nezávislý je něco jiného, ale přejeme ti to.
Neposlouchejte ho. Připijme si. L’chaim.
- Jo. - Dobře.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Nechutný. - Je to vzrušující.
Šiksa nehledá rabína v chrámu každý den.
- „Šiska“? Co to je? - Šiksa. V podstatě jste to vy.
Dobře.
Je to urážlivé, nebo lichotivé?
Teoreticky je to jidiš urážka, že jste nečisté a odporné.
Dnes to znamená, že jste sexy blond nežidovky.
- To na mě sedí fakt dokonale. - Takže nesympatický, ale děsně sexy.
Pojmenujme tak náš podcast. Šiksy.
Nevím... Ne. Nikdo nepochopí, co to znamená.
- Jak se jmenuje teď? - Tohle nikdo nechce.
- To se mi líbí. - A co Nemravný šiksy?
- Poslouchám. - Nechci být napodobenina Říkej jí taťko.
Jo, chápu, proč nechceš smlouvu za 60 milionů.
Pardon.
Noahu, půjdeme ven?
- Jo. - Ne! Nenechávej mě tu s ním.
Mezi vámi je velké napětí.
Ne, tohle fakt ne.
Jdeme ven? Dobře.
Promiň. Ani nevím, proč mě to naštvalo. Je to hloupý.
Jsi vážný rabín a já si stěžuju na podcast,
ve kterém hodně mluvíme o sexu.
- Já vím, poslouchám ho. - Bože.
- Jo. - Jaký díl?
- Třeba „S robertkem a bez míry“. - Dobře.
- Fakt poučný. - Tenhle díl bych ti nedoporučila.
Opravdu?
Abys věděl, ten podcast není jen o sexu.
- To chápu. Jo. - Dává to smysl?
Chcete, aby se vaši posluchači otvírali stejně snadno jako vy.
Přesně. Chci, aby se cítili silnější.
Navíc už vím, co s robertkem.
A bez míry.
Jsi Swiftka?
Ne, jen čučím do jukeboxu, abychom si nemuseli povídat.
Nechodil jsi na střední? Kámoši mají sex. Buď v klidu.
Vím, že na lidi působím tak, že mi chtějí vrazit loktem.
- Jo. - Žena říká...
Promiň, jsi ženatý?
Jo.
Bože, jako manžel na mě nepůsobíš. Děsivý.
Nosím snubák.
Neprohlížím si tě.
A nemá prozrazení každičkého intimního detailu vašich životů nevýhody?
Když něco řekneš, už to nejde vzít zpátky.
- Kriste. Zabil jsi někoho? - No...
Rodiče si na soukromí potrpí.
Jsou to židé z Ruska, ze Sovětského svazu.
Když jsi své jméno řekla nahlas,
nesmělo znít moc židovsky.
Dobře. Naprosto je chápu.
Ale v dnešní společnosti,
ve které otevřenost není tak nebezpečná,
je to mnohem zdravější.
Jo. Do jisté míry, ne?
Do jaké míry?
Musíme našlapovat kolem všeho, co nás trápí, nebo je to toho součástí?
Peníze, vztahy a sex.
Kdyby víc lidí řeklo nahlas co se jim líbí a co ne,
došlo by jim, že je to normální, a styděli by se mnohem míň.
Asi jo.
- Pojďme to otestovat. - Dobře.
Řekneš mi svoje tajemství?
- Moje tajemství? - Jo.
Nejdřív další drink.
- Dobře. Dětský krůčky. - Tak dobře. Číst jsem se naučil pozdě.
To je fakt milý.
Díky.
Jak moc pozdě?
Asi o rok.
To není tak zlý. Chci něco víc.
Jo. Mám ekzém.
Ekzém má každý.
- Vážně? - Ano!
To jsem nevěděl.
- Zkus to. - Jo?
Otevři se o něčem, co je ti nepříjemný.
Pak budeš dostupnější.
Dobře.
Skoro jako 1989, Red nebo to s hadem...
Přestaň, prosím.
Je tu něčí máma?
Sasho!
- A sakra. Je tu kvůli mně. - Cože?
Sasho, budeš dělat, že mě nevidíš?
To je šílený.
Noahu, to myslíš vážně?
Byl jsi zasnoubený s Rebeccou, ke který se mimochodem zase vrátíš,
a teď jsi tu se šlápotou jedna a dvě?
Snad jsem jednička.
- Omlouvám se, je drsná a agresivní. - Je...
O vás dvě tu vůbec nejde.
Vyhoří a pak si zdřímne. Je jako štěně.
Sasho, máš deset vteřin a pak tě přejedu.
Deset,
devět, osm...
- Je to tu chabý. Mizím. - Já zůstanu.
- Sedm! - Těšilo mě.
Šest!
To nemusíš, už půjdeme.
- Vážně? - Jo, jsem unavená.
Promiň. Neslyšel jsem tě tam.
- Tři, dva, jedna. Čau, zlato. - Ahoj. Máš se?
Dobře. Noahu!
- Pardon. - To nic. Už půjdeme.
Noahu, dělej!
- Tak já se ti ozvu. - Fajn. Dáme si vědět.
Tak dobře. Ahoj.
- Zasnoubený. No samozřejmě. - Já vím.
Dobře. Ať to máme z krku.
Mami, ten klíč je jen pro případ nouze.
Což psychické zhroucení mého syna je.
Vysvětli mi, jak ta ženská
své drápky dostala do mého krásného syna.
Zmínila se o Ježíši? Někdy se tě snaží naverbovat.
Dobře. Lidi.
- Není to... - Rebecca o ní ví.
Co konkrétně?
Že jsi ji přivedl do chrámu a stál blízko ní.
- Od koho to ví? Od tebe? - Je to moje nejlepší kámoška, blbče. Jo.
A Esther, ty jsi s nimi včera pustila Sashu?
Má sestru.
Viděla jsem ji. Nemám strach.
Jasně jsem se jí líbil, ale nikdy bych prostě...
- Zlato. - Noahu, už sis užil.
Zkusil jsi to, ale není to pro tebe.
Říká kdo?
Prosím?
Promiň.
Co chceš dělat? No co?
Obrátíš si kvůli ní život naruby?
To trochu přeháníš.
Ne, to si nemyslím.
Určitě dobře víš, že nikdo
nebude brát vážně rabína, který randí s šiksou.
Natož aby si ji vzal.
Dobře.
Takže...
Klidně budu přehnaně starostlivá matka.
Mami, právě jsme se poznali. Všichni to trochu přeháníte.
Ne, podle mě ne.
A to ani nemluvím o tom jejím „s“
podcastu.
Bože. Co je to „s“ podcast?
Nedokáže říct slovo sex.
Ani mně.
Jasně, sex prodává, ale tenhle podcast není jen o něm.
Je o ženské síle. Je to příklad feminismu čtvrté vlny.
- Mluvíme o vašem podcastu, ne? - Jo, chtěl jsem se zeptat na to samý.
Jo, přesně. Joanne, moc nad tím přemýšlíš.
Podcast máme jen proto, abychom dostávaly kosmetiku zdarma.
Pokud ho koupíme, budete si ji moct dovolit.
Tak jak se vede po roce? Jaký je manželský život?
- Jsme na tom dobře. - Jo.
- Jasně. - Ale myslím...
Je to dobrý.
- Je to dobrý. - Tak jo.
Víte co? Začnu.
Proč vlastně nepřiznat, že je náš podcast o něčem důležitějším.
Ne? Naši posluchači to chápou.
Noah rozhodně ano.
Nedávno mi zkrachoval vlastní vztah.
Rebecca tě nechala?
Nechala mě? Bylo to obráceně.
- To je jedno. - Nějak to zvládne.
- Má spoustu možností. - Je nádherná.
Jo, to určitě. Prostě...
Fajn. Rabín, kterýho chceš ojet, souhlasí.
- Přestaň. - Chceš s ním šukat.
Jasně že chci, ale nebudu.
Byl zasnoubený a je to podezřelý.
Přece neskončíš s rabínem.
- Bože. - Náboženství nesnáší.
A rok byla lesbou, a tehdy se jí dařilo.
- Fakt že jo. - Jo.
Můžeš je přestat poučovat, ať se vrátíme k našemu podcastu,
který je o pérech?
- Přesně moje myšlenky. - Díky.
Na tématu vlastně nezáleží. Důležité je tohle. Vy dvě.
- Perfektní. - Skvělé.
Mezi námi nefungovalo to, že jsme spolu vlastně nekomunikovali.
Povídali jsme si, ale o ničem skutečném. Pořád jsme se motali v kruhu.
Nikdy jsme neřešili nic nepříjemného
a najednou jsme se o tři roky později vůbec neznali.
Poučme se z mých chyb. Co si chcete říct?
Co chcete sdělit? Jess, začneš?
Tvrdě pracuju z jistého důvodu.
Nechci se stát svou matkou. Mám z toho hrůzu.
Když táta odešel, nedokázala se o mě postarat.
POJĎ SE MNOU NA VEČEŘI. VŠECHNO SI VYJASNÍME.
NE... NEMUČME SE. DŮLEŽITÉ JE UMĚT ODEJÍT.
JEDNA VEČEŘE. JAKO PŘÁTELÉ.
FAJN.
- Ahoj. - To nemusíš.
Já vím. Ale udělám to, jsem džentlmen.
Se kterým bych nepromluvila, vědět, že je zasnoubený.
Nejsem zasnoubený.
Téměř, ale nestalo se to. V tom je důležitej rozdíl.
I tak jsem to ale nezvládnul.
Říkala jsem, že se od chaosu snažím držet zpátky.
- Jo. Dobře. - Tohle je velký chaos.
Fakt mě to moc mrzí.
- Ahoj. Dáte si nějaký drink? - Ahoj.
Ne. Nezdržím se.
Já si dám jedno pivo.
- Skvěle. - Díky.
- Můžu si dát margaritu? S sebou. - Jo.
- To nemůžeme. - S sebou ti ji nedají.
Tak do skleničky, kterou už nikdy nechcete vidět.
Fajn.
Nefungovalo by to.
Nehodili jsme se k sobě, ale všichni tvrdili opak,
tak jsme pokračovali.
Rebecca bude asi hezká.
Brunetka, dokonalý úsměv, husté vlasy.
Já mám opravdu jemné vlasy.
- Neřekl bych. - Mám jich dost, ale jsou jemné.
Má tlusté vlasy, co?
- Jo. - Já to věděla.
- Ztratil jsem v nich hodinky. - Panebože.
Tak co teď?
Nevím. Právě jsme si ujasnili, že jsem ukončil dlouhodobej vztah.
Navíc pocházíme ze dvou různých světů.
Bylo by to náročný.
Zarazím tě. Nesmíš si mě spřátelit, udělala jsem to první.
- Určitě. - Ať víš.
- Bude to tak nejlepší. - Je to drzý, předběhl jsi mě.
Rozumím.
Můžu poprosit o chléb?
- Jo. - Zdržíš se?
Ještě nevím.
Podívej.
- Chléb. - Díky.
Děkuju, že jsi řekla, proč ten podcast děláš.
Nevěděl jsem si rady s jedním párem.
A najednou se mi v hlavě ozval tvůj hlas.
- Můj hlas? - Jo.
Říkala jsem: „Noahu, mluv o pérech.“
Ne. Byl to jiný hlas.
A přemýšlel jsem o tvé upřímnosti v podcastu a jak moc to lidem pomáhá...
Pak jsem se tomu páru snažil otevřít... a pomohlo to.
Není to jen o pérech.
Je to důležitý.
Děkuju!
To se všem snažím říct.
Dáte si něco k jídlu?
Dobře, já bych si dal nějaký salát.
Jistě. Máme sekaný, klínový a zelenou bohyni.
Ten sekaný, prosím. Bez slaniny.
- Dobře. - Děkuju.
Můžu si dát ten klínový?
Extra slaninu.
- Teda. - Jistě.
L’chaim.
No teda! Fakt?
Řekni mi o Rebecce víc. Začínám jí být posedlá.
To zní děsivě.
- Co tě zajímá? - Cokoliv trýznivýho.
Dobře.
- Hezčí je nenalíčená. - Samozřejmě.
S podivem jí jde matika.
Denně volá prarodičům.
- Je děsně vtipná. - Je vtipná?
- To mě poser. - Kecám. Vlastně vůbec.
- Není? - Ne.
Ne.
Podle mě se k sobě vrátíte.
- Myslíš? - A měli byste.
Zasloužíš si být s někým, kdo svým prarodičům volá... nikdy.
Můj Uber už tu skoro je.
Jo, můj je taky blízko.
Díky. Jsem ráda, že jsme si vyšli.
Já taky.
Není zvláštní, že jsme se ani jednou nepolíbili?
- Jak se to stalo? - Vím, že jsme se ještě nepolíbili.
- Ještě? - Jo.
- Jsme jen přátelé. - Jasně.
A přátelé se nelíbají, a proto vím, že jsme se nepolíbili.
Co kdybychom si dali jednu pusu na rozloučenou?
Podej mi svou zmrzlinu.
Polož si kabelku.
Mohlo by to někdy fungovat?
Jo...
Promiň. Sakra.
Všechno v pořádku?
Jo, promiň. Práce.
Rabín je na příjmu pořád. Měl bych to vzít.
Můj Uber už stejně přijel.
Dobře.
- Tak jdi. - Dobře.
- Měj se. Ahoj. - Ahoj.
ZMEŠKANÝ HOVOR ZAVOLEJ MI, PROSÍM
Beck, jsi v pořádku?
Překlad titulků: Tomáš Pikl