Dle rabin!
Joanne, ești membră a acestui templu?
Faceți abonamente? Aveți sală de sport?
Nu facem sport.
Mai am niște lucruri de încheiat. Ai vrea să mă aștepți?
- Da. - Ne vedem la intrarea laterală?
- Desigur. Fă-ți treaba. - Bine.
- Asta am să fac. - Bun.
- Noi nu facem asta. - Nu?
Nu.
- Bună! - Bună!
Cine era shiksa? De ce stăteai așa aproape de ea?
Nu eram așa aproape. E o veche amică.
- N-am văzut-o de mult. - Ce amică? Nu o cunosc.
Mamă, nu-mi știi toți amicii.
Ba da.
- Bine. - Are diplomă?
- Ilan. - Așa cred, da.
- Dle rabin! Ce mai faci? - Bună! Sunt bine. Tu?
- A fost o slujbă frumoasă. - Mersi.
Voiam să-ți zic că fiul meu a terminat filmul de disertație.
Excelent!
E un documentar despre istoria documentarelor.
- Bun. - Aștept să vezi trailerul.
- Să mi-l trimiți. - Nu trebuie.
Îl putem vedea acum. E minunat.
Mă scuzați, doamnă!
Nu puteți sta aici. Eliberați zona.
Sigur.
- Vorbiți serios? - Foarte.
- În stil Scorsese. - Da.
- Îmi place. - Nu?
- Nu e evreu, dar e pasionat. - Nici Spielberg...
- Așa e! Ești amuzant. Uite. - Da.
Aștept pe cineva.
Nu să stau pe stradă, să mă ucidă cineva.
Exagerați.
Crima e exagerată, nu?
Trebuie supravegheată înscrierea la tombolă.
Sigur, Abe. Voi prioritiza înscrierea la tombolă.
- Integritate totală. Fug! - Juri?
Totală!
Doamne, e sora mea! N-am mai vorbit de ani.
Doar puțin!
Bună! Doamne, totul e bine? Unde locuiești acum?
Bun! Nu sună bine. Te sun înapoi?
Nu, totul bine. Ce faci?
Ashley m-a sunat să ne pregătească pentru ședința cu Spotify.
Vor să rebranduiască podcastul, poate chiar și titlul.
Să te ducă cu gândul la sex.
Bine. Putem vorbi despre asta.
Bine.
- Ce faci acum? - Ascultă-mă cu atenție.
- Am avut o întâlnire nașpa. - Normal.
Ashley mi-a scris că rabinul întreabă de mine.
Am plecat de la întâlnirea nașpa și am venit la templu.
Deci ești la un templu acum?
E un templu mare în apropiere de Wilshire. E frumos.
Și ai apărut acolo la zece minute după ce a întrebat de tine?
Nu știu exact după câte minute, dar să spunem că așa e.
- Îmi pare rău pentru tine. - Nu e nevoie.
S-a bucurat să mă vadă.
- Ce faci acum? - M-a rugat să aștept afară.
- Vai! - În sensul bun.
E un sens bun? De când îl aștepți?
De vreo 15 minute.
Doamne!
E un paznic care îmi tot cere să plec...
Doamne, cât de rău sună totul!
Bine, nu te vrea acolo, așa că urcă în mașină și pleacă!
- Nu pot. Am luat Uberul. - Sunt lângă Koreatown. Vin să te iau.
Bine, îți trimit locația mea.
Nu știu niciun mohel în Seattle. Dar o să mă interesez.
- Trebuie să plec. - Baftă cu penisul nepotului.
Vrei să luăm niște jeleuri și să jucăm tenis pe Wii?
Mă văd cu cineva afară.
Cu cine? Stai! Te vezi cu goy cu care flirtai?
Flir... Da, poate. Mă acoperi?
- Ce? Nu, merg cu tine. - Te rog!
Când eram mici, te luam peste tot.
- Și eu, pe tine. - Hai să repetăm!
Hai! Dar nu-i spui lui Esther!
Hai, omule. Nu-i spun lui Esther.
- Ce? - Scumpo, aici erai. Te căutam!
- Aici eram. - Merg să pun capăt poveștii cu shiksa.
E lipsă de respect! Te iubesc.
Te iubesc.
Slavă Domnului!
Nu știu ce gândeam.
- Joanne! - Să mergem! Doamne!
- Urcă! Fă-te că nu l-ai văzut. - Am făcut contact vizual.
- Închide ochii. - Să-i închid?
Nu știu, urcă!
Regret, n-am reușit să scap.
E în ordine.
- 15 minute e cam mult. - E sora mea, Morgan.
- Bună, Morgan! - Bună!
Sigur au trecut 15 minute? Cred că au fost zece.
Te joci cu mintea noastră?
Nu. Cred că au fost 15 minute.
Scuză-mă. N-a fost frumos. Mă ierți?
Ți-am zis că-mi place atenția. Și am primit-o.
Da, am văzut.
El cine e?
Bună! Abia așteptam să zic ceva. Sasha, fratele mare mai sexy.
Ce facem?
Noi mergem la un pahar să vorbim despre muncă.
Sunt cam obosită.
Sună grozav. Stau la un pahar.
- Ce faci? Ce se întâmplă? De ce urcă? - Urc în mașină ca să merg la un pahar.
Nu asta spuneam?
- Joanne? - Ce e cu ea?
- Vrei să venim? - Bine.
Cum crezi tu.
Haide! Regret că te-am făcut să aștepți. Mă străduiam să ies să te văd.
- Spune-mi că vrei să vin. - I-a dat flit mamei ca să vină la tine.
E un coșmar. Ai blocat ușa pe interior?
- E adevărat. - Da.
Bine, vreau să vii.
- Spune mai tare. - Vreau să vii!
Bine, nu trebuie să țipi! Vin!
- Și puloverele astea? - Nu-mi atinge lucrurile!
Mi-e greu să mă abțin. Sunt multe.
Deci mergem?
Le țin eu.
NIMENI NU VREA ASTA
Ei bine...
- Trebuie să-mi încarc telefonul. - Și eu. Cât ai?
- Nu-ți dau încărcătorul meu. - Am 22%.
- E destul. - Conectat.
Îl folosesc mult.
Prietena mamei a avut un accident de bicicletă acolo.
- Bună poveste. - Așa e.
Mesaj de la Morgan.
E mai simpatic decât credeam. Nu pare evreu.
- Doamne! - Morgan.
- Următorul mesaj. - Stai!
- Fratele e teribil. - Ce faci?
- Emoji-căpcăun. - Nu e...
- Emoji cu vomă. - Deconectează-l!
Îmi pare rău pentru sora mea, cu care am rupt legăturile.
Am avut probleme mari din cauza funcției ăsteia.
Asta e în top trei.
Dacă îmi permiți,
cum arată un evreu?
- Da, sunt curios. - Nu.
Îți imaginai un nas mai mare, părul mai ondulat?
Fratele meu nu pare că ar putea controla presa?
Există evrei foarte atrăgători în lume.
- Nu... - Nu asta...
- Paul Rudd e... - Tânărul Mandy Patinkin?
- Am erecție doar imaginându-mi-l. - Îl prefer pe cel bătrân.
Sau suntem la fel și vă e greu să ne diferențiați.
- Nici vorbă. - Asta e ideea.
- Știu că intenția a fost bună. - Mulțumesc.
Deci nu te simți jignit?
Nu.
Despre mine era vorba, așa că eu ar trebui să fiu cel jignit...
Nu e jignit, e fericit că se vorbește despre el.
Să zicem.
Trei Casitas.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Un seltzer cu limetă. - Mersi.
Fac cinste. Sunt independent, am familie bogată.
Nu asta înseamnă independență, dar bravo ție.
Nu-i asculta prostiile. Hai să toastăm. L'chaim.
Da.
- Noroc! - Noroc!
- Dezgustător. - E interesant.
Nu se întâmplă zilnic ca o shiksa să caute un rabin.
- Ce e o „shiska”? - O shiksa.
E vorba... despre voi.
Bine.
E jignitor sau măgulitor?
Ar fi o insultă în idiș pentru o persoană impură și detestabilă.
În prezent, o blondă sexy neevreică.
Asta sunt eu.
Deci neplăcută, dar sexy.
- Iată noul titlu pentru podcast. Shikse. - Nu cred. N-ar pricepe nimeni.
Cum se numește acum?
- Nimeni nu vrea asta. - Îmi place.
- Cum ar fi Shikse Ștoarfe? - Așa da.
Nu vreau să fiu o imitație a Sună-i tăticul.
Da, înțeleg de ce nu vrei un podcast de 60 de milioane.
Scuze!
- Noah, ieșim puțin? - Da.
Nu! Nu mă lăsa cu el.
- E multă tensiune între voi. - Nu, nu fac asta.
Ieșim? Bine.
Regret, nu știu de ce m-am enervat. E o prostie.
Ești un rabin serios,
iar eu mă plâng despre un podcast unde se vorbește despre sex.
Știu. Îl ascult.
- Doamne! - Da.
- Până la ce episod? - Am ascultat „Vibrăm sau nu?”.
- Bine. - Am învățat multe.
N-ar fi fost prima mea recomandare pentru tine.
Serios?
Ca să știi, scopul podcastului nu e să vorbim despre sex.
- Înțeleg. Da. - Are sens?
Cred că îți dorești ca publicul să fie la fel de deschis ca tine.
Da. Să se simtă puternic.
În plus, acum știu să vibrez
și să nu vibrez.
Ești fană Swift?
Nu, mă prefac că-mi caut o piesă ca să nu vorbim.
N-ai fost la liceu? Prietenii noștri flirtează. Taci!
Multora le vine să mă pocnească imediat după ce mă cunosc.
- Da. - Soția mea...
Stai, ești însurat?
Da.
Doamne, nu pari a fi soț. E înfricoșător!
Port verighetă.
Nu mă uitam la așa ceva.
Dar e bine ca lumea să știe detaliile intime ale vieții tale?
- După ce spui ceva, nu mai poți retracta. - Isuse! Ce secrete întunecate ai?
Părinților mei le place intimitatea.
Sunt evrei din Rusia, din vremea Uniunii Sovietice.
Era periculos să-ți spui numele evreiesc cu voce tare.
Asta pot să înțeleg.
Dar în societatea de azi, când nu mai e periculos să fii deschis,
mi se pare mult mai sănătos.
Da. Până la un punct, nu?
Care ar fi acela?
Trebuie să abordăm delicat subiectele sensibile
sau asta e și mai rău? Cum sunt banii, relațiile, sexul.
Dacă tot mai mulți oameni și-ar exprima părerea deschis,
și-ar da seama că sunt lucruri normale și nu s-ar mai jena.
Presupun că da.
Hai să testăm teoria mea.
- Îmi spui un secret? - Un secret?
- Da. - Beau ceva înainte.
Bine. Pași mici.
Nu, îți spun. Am învățat să citesc târziu.
- Ce drăguț! - Mersi.
- Cât de târziu? - Mai târziu cu un an ca restul.
Nu e grav. Să mergem mai adânc. Mă refer...
Da. Am o eczemă!
Toți avem eczeme.
- Serios? - Da!
Nu știam asta.
- Încearcă. - Da?
Abordează un subiect care te incomodează. Ajută oamenii să empatizeze cu tine.
Bine.
E 1989 sau Red sau cel cu șarpe...
Încetează, te rog!
E mama cuiva aici?
Sasha!
- Vai! E pentru mine. - Ce?
Sasha, te prefaci că nu mă vezi?
Nu cred!
Pe bune, Noah?
Acum ești logodit cu Rebecca,
cu care urmează să te împaci,
iar acum ești cu târfa unu și târfa doi?
Sper că sunt târfa unu.
- Regret. E aprigă. - E...
E agresivă.
N-are legătură cu voi.
Se epuizează, apoi doarme bine. E ca un cățeluș.
Sasha, ieși în zece secunde sau trec peste tine!
Zece,
nouă, opt...
- Localul ăsta e penibil. Plec. - Eu rămân.
- Șapte! - A fost o plăcere.
Șase!
Și noi plecăm imediat.
- Serios? - Sunt obosită.
- Scuze. Nu te auzeam. - Cinci, patru, trei, doi, unu.
- Bună! - Bună, scumpule. Noah!
- Scuze. - Nu-i nimic. Plecăm și noi.
Noah, haide!
- Bine, vorbim în curând. - Sigur. Curând.
Bine. Pa!
- Logodit. - Știu.
Normal că e logodit.
Bine. Să terminăm cu asta.
Iar cheia e pentru urgențe, mamă.
Căderea psihică a fiului meu e o urgență.
Explică-mi, te rog, cum a pus femeia aia ghearele pe fiul meu chipeș.
Ți-a vorbit despre Isus? Uneori vor să te recruteze.
- Bine. Dragilor... - Rebecca știe despre ea.
Ce e de știut?
Doar că ai adus-o la templu și că v-ați apropiat.
De unde știe? De la tine?
E prietena mea, rahatule! Da, i-am zis.
Și tu, Esther, l-ai lăsat pe Sasha să iasă cu ei aseară?
Are o soră.
Am văzut-o. Nu-mi fac griji!
Mă plăcea, asta e clar, dar nu aș...
- Scumpule. - Noah, te-ai distrat!
Ai încercat marea cu degetul, dar nu asta îți dorești.
Cine spune asta?
Poftim?
Scuze!
Ce vrei să faci?
O să-ți dai viața peste cap din cauza ei?
E puțin cam dramatic, nu crezi?
Nu mi se pare.
Știi și tu că nimeni n-ar lua în serios un rabin
care iese cu o shiksa.
- Darămite s-o ia de soție. - Bine.
Așa că...
Nu-i nimic dacă par ultra protectoare.
Mamă, abia ne-am cunoscut. Exagerați cu toții.
Nu prea cred.
Și nici nu am vorbit despre...
podcastul cu „s”.
- Adică? - Mama ta nu poate spune „sex”.
Nici măcar mie.
E adevărat că sexul vinde, dar podcastul ăsta înseamnă mai mult.
E o afirmare a puterii. E al patrulea val de feminism.
Vorbim despre podcastul vostru, nu?
- Asta voiam să întreb și eu. - Da, exact. Joanne, nu analiza prea mult.
L-am început tocmai pentru a primi creme de corp gratuite.
Dacă îl preluăm, nu veți mai avea nevoie de asta.
Cum sunteți, dragilor? Aveți un an de când v-ați căsătorit.
- Cred că suntem bine. - Da.
- Bine. - Dar cred...
E bine.
- E bine. - Bine.
Știți ceva? Încep eu.
Nu e greșit să recunoaștem
că podcastul nostru e mai profund. Publicul a înțeles asta.
Noah a priceput.
Relația mea s-a încheiat de curând.
- Rebecca te-a părăsit? - A fost invers, dar nu asta contează.
Se va descurca. Are foarte multe opțiuni, deci...
E frumoasă.
Așa este. Adică...
Rabinul căruia vrei să i-o tragi e de acord cu tine.
- Taci! - Ce? Vrei să i-o tragi.
Normal că vreau, dar nu o s-o fac. E logodit și totul pare dubios.
Oricum nu rămâi cu un rabin.
- Clar nu! - Urăște religia.
A fost lesbiană un an. Atunci a înflorit.
- Așa e. - Da.
Hai să nu mai dăm lecții și să revenim la podcastul nostru,
care are legătură cu sculele.
- Așa zic și eu. - Mulțumesc.
Nu contează despre ce vorbiți. Doar voi două contați.
- Perfect. - Minunat.
Eu și Rebecca nu am prea comunicat.
Adică vorbeam, dar nu spuneam nimic important.
Vorbeam nimicuri.
Nu aprofundam subiecte stânjenitoare, iar apoi...
trei ani mai târziu, parcă nici nu ne cunoșteam.
Să învățăm din greșelile mele. Ce vreți să vă spuneți?
Ce vreți să audă celălalt? Jess, începi tu?
Muncesc mai mult dintr-un motiv.
Nu vreau să devin mamă. Sunt îngrozită de ideea asta.
Când a plecat tata, n-a putut...
IA CINA CU MINE DISEARĂ. VREAU SĂ LĂMURIM LUCRURILE.
NU... HAI SĂ NU NE MAI TORTURĂM RECIPROC. TREBUIE SĂ ȘTIM CÂND SĂ RENUNȚĂM.
O CINĂ. ÎN CALITATE DE AMICI.
BINE.
- Bună! - Nu e nevoie.
Știu, dar sunt un domn.
Cu care n-aș fi vorbit dacă știam că e logodit.
Nu sunt logodit.
Nu s-a ajuns până acolo. E un detaliu important.
Oricum ar fi, nu am reacționat cum trebuie.
Ți-am spus că nu vreau să-mi complic existența.
- Da. - Situația asta e complicată.
Bine. Oricum, îmi pare rău.
- Bună! - Bună!
- Vă aduc ceva de băut? - Nu. Nu rămân.
Vreau o Modelo, te rog.
- Bun. - Mulțumesc.
- Și o margarita. La pachet. - Da.
- Nu putem face asta. - Nu se poate.
Puneți-o într-un pahar de care vreți să scăpați.
Bine.
Relația cu Rebecca nu avea viitor. Nu ne potriveam.
Lumea spunea că ne potrivim, așa că am rămas împreună.
Rebecca pare drăguță.
O brunetă cu dinți perfecți, păr des. Eu am firul subțire. Ca să știi.
- Nu cred. - E des, dar e în ordine.
Are părul des, nu?
- E des. - Știam eu.
- Mi-am mai pierdut ceasul în el. - Doamne!
- Și acum? - Nu știu.
Cum am stabilit, sunt proaspăt ieșit dintr-o lungă relație.
În plus, provenim din lumi foarte diferite.
- Ne-ar fi greu. - O să te opresc.
Nu mă poți trata ca pe o amică. Am făcut-o eu deja.
- Da! - Să fie clar.
Eram doar de acord.
Tot nepoliticos. E victoria mea.
Am înțeles.
- Îmi aduci și niște pâine? - Nu.
Rămâi?
Sunt indecisă.
Uite...
- Niște pâine. - Mersi.
Mulțumesc că mi-ai vorbit despre podcastul tău.
Consiliam un cuplu azi și m-am blocat.
Brusc, vocea ta mi-a venit în minte.
- Vocea mea? - Da.
Spunea: „Noah, vorbește despre scule.”
Nu, era altă voce.
Și mă gândeam la cât de sinceră ești
și cum asta chiar ajută oamenii,
așa că am început să le vorbesc deschis și i-a ajutat.
Nu e vorba doar de scule.
- E important ce faci. - Mulțumesc!
Asta încerc să le spun oamenilor.
Pot să vă aduc ceva?
Mă gândeam la o salată.
Sigur. Avem salată tocată, wedge și Green Godess.
Eu o vreau pe cea tocată, fără bacon.
- Bine. - Mersi.
Eu aș vrea una wedge.
- Cu extra bacon. - Sigur.
L'chaim.
Serios?
Mai zi-mi despre Rebecca. Cred că mă obsedează.
Sinistru!
Ce vrei să știi?
- Orice m-ar putea tortura. - Bine.
- E mai frumoasă fără machiaj. - Desigur.
E grozavă la matematică.
Își sună zilnic bunicii.
- E foarte amuzantă. - E amuzantă?
- Căcat! - Glumeam. Nu e amuzantă.
- Nu e? - Nu.
Nu.
- Cred că o să vă împăcați. - Serios?
Și cred că ar trebui.
Meriți să fii cu cineva care-și sună bunicii măcar o dată.
Uberul meu ajunge imediat.
Și al meu e aproape.
Mulțumesc. Mă bucur că am făcut asta.
Și eu.
Nu e ciudat că nu ne-am sărutat deloc? Cum a fost posibil?
Da. Sunt conștient că n-am făcut-o încă.
- Încă? - Da.
- Suntem amici. - Sigur.
Iar prietenii nu se sărută, motiv pentru care sunt conștient de asta.
Și dacă ne-am săruta de rămas-bun?
Dă-mi înghețata ta.
Lasă poșeta jos!
Crezi că ar putea funcționa asta?
Da...
Scuze. Fir-ar să fie!
E totul în regulă?
Da, iartă-mă. Ține de muncă!
Rabinii sunt mereu de gardă. Trebuie să răspund.
Mi-a venit Uberul, oricum.
Bine.
- Bine. Du-te! - Bine.
- Bine. Pa! - Pa!
Pa!
REBECCA APEL RATAT - SUNĂ-MĂ, TE ROG!
Beck, e totul în ordine?
Subtitrarea: Linda Pricăjan