‫‫- אובססיה -‬
‫‫אימא. ‬ ‫‫-היי, חמוד. ‬
‫‫את יודעת איפה אבא הלילה?‬
‫‫אתה בסדר?‬
‫‫ג'יי, חמוד?‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫ג'יי?‬
‫‫ג'יי. ‬
‫‫ג'יי…‬
‫‫ג'יי!‬
‫‫אוי, לא. ג'יי!‬
‫‫אני אקרא למישהו. ‬
‫‫וזאת הארוסה של הבן שלך?‬
‫‫בבקשה, אימא. ‬
‫‫לא, בחייך! די!‬
‫‫בבקשה, אימא! די!‬
‫‫די!‬
‫‫אבא. ‬
‫‫זה נכון?‬
‫‫מה עשית לנו?‬
‫‫מה לעזאזל עשית?‬
‫‫סאלי, די. ‬
‫‫די. ‬
‫‫תשאירי אותנו לבד. ‬
‫‫אינגריד. ‬
‫‫הוא התקשר אליי. ‬
‫‫הוא התקשר אליי, רגע לפני כן. ‬
‫‫הוא בטח ידע מה הוא עומד למצוא. ‬
‫‫אני כל כך מצטער. ‬
‫‫לא, אתה לא!‬
‫‫מה זה היה, לדעתך?‬
‫‫איזושהי אהבה?‬
‫‫זה הבן שלנו!‬
‫‫תראה מה לקחת ממנו. ‬
‫‫וממני!‬
‫‫לקחת אותו ממני!‬
‫‫אינגריד!‬
‫‫לא! תפסיקי!‬
‫‫בבקשה, תפסיקי. ‬
‫‫לקחת את הבן שלי!‬
‫‫כשידעת שאתה אבוד בגללה…‬
‫‫היית צריך להתאבד. ‬
‫‫הייתי יכולה לקבור אותך ולחיות. ‬
‫‫בנך בילה את חייו בניסיון לחקות אותך, כש…‬
‫‫כשהמעלה הכי גדולה שלו‬ ‫‫הייתה לא להיות דומה לך בשום צורה. ‬
‫‫אבל אתה תשב איתנו היום. ‬
‫‫תודה לכולם. ‬
‫‫כמה מילים. ‬
‫‫"המוות הוא שום דבר. ‬
‫‫"הוא לא נחשב. ‬
‫‫"רק התגנבתי לחדר הסמוך. ‬
‫‫"לא קרה דבר. ‬
‫‫"הכול נשאר בדיוק כפי שהיה. ‬
‫‫"אני אני, ואתם אתם, ‬
‫‫"והחיים הקודמים שחיינו יחד בחיבה כה רבה‬ ‫‫נותרים כפי שהיו, ללא שינוי‬
‫‫"מה שהיינו זה לזה, עודנו אנו…"‬
‫‫אני ממש מצטערת. ‬
‫‫הייתי במקום בו אתה נמצא עכשיו. ‬
‫‫כשאסטון התאבד. ‬
‫‫לא. ‬
‫‫זו הייתה תאונה. ‬
‫‫הבן שלי לא התאבד. ‬
‫‫טוב, זה משהו, אני מניחה. ‬
‫‫לדעת שהבן שלך רצה למות, ‬
‫‫זה הדבר הכי קשה. ‬
‫‫אף פעם לא התגברתי על זה. ‬
‫‫היית איתו, נכון?‬
‫‫ראית אותו?‬
‫‫איפה אנה?‬
‫‫אני לא יודעת. ‬
‫‫היא בטח…‬
‫‫השאירה מכתב, או…‬
‫‫משהו?‬
‫‫כמובן שלא. ‬
‫‫זה מה שהיא עושה, לצערי. ‬
‫‫מה?‬
‫‫בורחת. ‬
‫‫אתה מחכה לה, נכון?‬
‫‫אני רואה עד כמה חסרת חשיבות‬ ‫‫הפכתי להיות עבורך. ‬
‫‫ואני מתכוונת לשאוב מכך הרבה כוח. ‬
‫‫זאת הפעם האחרונה שנתראה. ‬
‫‫אני מבין. ‬
‫‫פשוט לך, טוב?!‬
‫‫אנה. ‬
‫‫רק תודיעי לי שאת בסדר, זה כל מה שאני מבקש. ‬
‫‫אני צריך אותך. ‬
‫‫לאן הלכת?‬
‫‫אנה!‬
‫‫יש לי פגישה עם פגי גרהאם. ‬
‫‫היא בקומה חמישית. ‬ ‫‫-תודה. ‬
‫‫אני צריך להתקשר…‬ ‫‫-אני אמצא את זה. ‬
‫‫פגי, איפה היא?‬ ‫‫-אתה לא יכול פשוט להיכנס לשם. ‬
‫‫איפה אנה?‬ ‫‫-מה אתה עושה פה? השתגעת לגמרי?‬
‫‫רק תגידי לי!‬
‫‫בבקשה. ‬
‫‫את בטוחה שכדאי שתחזרי לעבודה כל כך מהר?‬
‫‫הם יבינו אם תרצי עוד קצת זמן. ‬
‫‫עוד זמן לא ישנה שום דבר. ‬
‫‫אני צריכה לחזור. ‬
‫‫אנה, ‬
‫‫את בסדר?‬
‫‫כן. ‬
‫‫את יודעת שאת יכולה להישאר פה, ‬ ‫‫כמה זמן שתרצי. ‬
‫‫אני אוהבת שאת בסביבה. ‬
‫‫תודה. ‬
‫‫רק תבטיחי לי שזאת הייתה הפעם האחרונה. ‬
‫‫מה הכוונה?‬
‫‫היו יכולים להיות לך‬ ‫‫כאלה חיים נהדרים עם ג'יי. ‬
‫‫מה הכוונה ב"הפעם האחרונה"?‬
‫‫הבחורים המסכנים האלה, ש…‬
‫‫מתאהבים בך בעוצמה כזאת. ‬
‫‫לא היה לו סיכוי, נכון?‬
‫‫וגם לאחיך לא. ‬
‫‫אסטון כל כך אהב אותך. ‬
‫‫ידעת?‬
‫‫ברור שידעתי. ‬
‫‫הייתם בלתי ניתנים להפרדה. ‬
‫‫ידעת, ולא עשית כלום. ‬
‫‫מה יכולתי לעשות?‬
‫‫נראית לי מאושרת. ‬
‫‫והוא הוקסם ממך. ‬
‫‫הייתי ילדה. ‬
‫‫אני לא חושבת שיש מישהו‬ ‫‫שהיה יודע איך להתמודד עם זה. ‬
‫‫היית צריכה לעצור אותו. ‬
‫‫כל הלילות האלה שהוא בא לחדר שלי, ‬ ‫‫היית צריכה לעצור אותו. ‬
‫‫טוב, הלוואי שיכולנו לעצור אותו, אבל…‬
‫‫אבל הוא היה כל כך מפוחד ומבולבל…‬
‫‫גם אני הייתי!‬
‫‫לא!‬
‫‫לאן את הולכת?‬
‫‫אוי, לא. אל תעזבי אותי. ‬
‫‫אני צריכה אותך. ‬
‫‫אל תלכי!‬
‫‫אני אנה. ‬
‫‫דייוויד. ‬
‫‫נעים מאוד. ‬
‫‫אז…‬
‫‫את נהנית מהחופשה?‬
‫‫הנה אתה. ‬ ‫‫-היי, יקירה. ‬
‫‫זאת אנה. הכרנו בבריכה. ‬ ‫‫-לינט. ‬
‫‫איך החדר שלך?‬
‫‫לנו יש נוף לחניון. ‬
‫‫אני שוקלת להתלונן. ‬
‫‫הוא מקסים. ‬
‫‫זו סוויטת ירח הדבש. ‬
‫‫אז איפה הממזר בר המזל?‬
‫‫הוא לא פה. ‬
‫‫הוא משאיר אותך לבד בירח הדבש?‬ ‫‫מה הבעיה שלו?‬
‫‫הוא מת. ‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫היה לי רומן עם אבא שלו. ‬ ‫‫ארוסי גילה עלינו, ונפל. ‬
‫‫הוא נפל בגללי. ‬
‫‫חכה. ‬
‫‫רק…‬
‫‫לאט יותר. ‬
‫‫די. ‬
‫‫די!‬ ‫‫-מה?‬
‫‫סליחה. ‬ ‫‫-לאן את הולכת?!‬
‫‫לך מפה!‬ ‫‫-היי, אני מדבר איתך. ‬
‫‫אין אצלך קל, נכון?‬
‫‫הייתי חייב לבוא. ‬
‫‫אני יודעת. ‬
‫‫"תקבל החלטה, ותבצע אותה. "‬
‫‫זה מה שאבא שלי תמיד אמר לי. ‬
‫‫"אתה רוצה להיות מנתח?‬
‫‫"יופי. ‬
‫‫"תתמיד בזה. ‬
‫‫"אתה רוצה להתחתן עם אינגריד?‬
‫‫"מעולה. ‬
‫‫"היא בחירה טובה. "‬
‫‫ואז פגשת אותי. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫נתתי לאי-ודאות להיכנס. ‬
‫‫ותראה מה קרה. ‬
‫‫אני לא חושבת…‬
‫‫אף פעם לא נוכל להפריד‬ ‫‫בין מי שאנחנו לבין מה שעשינו. ‬
‫‫אבל…‬
‫‫גם לא נוכל לתת לכל זה להיות לחינם. ‬
‫‫ג'יי מת בגללנו. ‬
‫‫עדיין, לא הייתי משנה את זה. ‬
‫‫אתה לא מתחרט על זה?‬
‫‫איך אני יכול?‬
‫‫גרמנו לכל כך הרבה כאב. ‬
‫‫אבל זה כבר נעשה. ‬
‫‫אני ממש מצטערת‬
‫‫על מה שקרה. ‬
‫‫אבל הלוואי שלעולם לא היינו נפגשים. ‬
‫‫אל תנסה למצוא אותי שוב. ‬
‫‫מזל טוב על החתונה. ‬
‫‫חזרת ללונדון?‬
‫‫אוקיי. ‬
‫‫אני צריכה אותך. ‬
‫‫נוכל להיפגש בדירה?‬
‫‫תודה. ‬
‫‫ויליאם, נכון?‬
‫‫כן. ‬
‫‫גרם המדרגות הזה מהמם, לא?‬
‫‫זו באמת הזדמנות נדירה לקנות דירה כזאת. ‬ ‫‫היא בדיוק הוצעה למכירה. ‬
‫‫יש בה חדר שינה אחד וחדר אמבטיה אחד, ‬ ‫‫אבל עם סלון גדול כזה, ‬
‫‫היא מרגישה גדולה יותר, לא?‬
‫‫אני לא מסוגלת יותר. ‬
‫‫אני לא יכולה לחזור לאימא. ‬
‫‫את לא חייבת. ‬
‫‫תפסיקי להעניש את עצמך. ‬
‫‫בואי. ‬
‫‫בוא איתי, אראה לך את חדר השינה. ‬
‫‫אני כותבת את זה‬ ‫‫כשאתה עושה את דרכך אליי בלילה. ‬
‫‫אני אחכה בסבלנות, ‬
‫‫ואחשוב על השנים שיבואו. ‬
‫‫את בסדר?‬
‫‫בקרוב מאוד אהיה נשואה, ‬
‫‫וסדר חדש יעצב את המשך חיינו. ‬
‫‫הכול יהיה שונה. ‬
‫‫הכול יהיה אותו דבר. ‬
‫‫במשך זמן רב‬ ‫‫משכתי כוחות מסוימים שעיצבו את חיי, ‬
‫‫ונתתי להם לעשות את עבודתם. ‬
‫‫לפעמים הם סוערים בי כמו הוריקן. ‬
‫‫ולפעמים הם פשוט מזיזים את הקרקע תחתיי, ‬
‫‫כך שאני עומדת על אדמה שונה, ‬
‫‫ומשהו או מישהו נבלעו. ‬
‫‫אבל אני תמיד שורדת. ‬
‫‫אז לא משנה מה יקרה בינינו, ‬ ‫‫אני יודעת שגם אתה תשרוד. ‬
‫‫כי זה מה שלמדנו לעשות. ‬
‫‫ויהיה לך אותי, ‬
‫‫בלי סוף. ‬
‫‫הכול, תמיד. ‬
‫‫זו הייתה שנה קשה מאוד. ‬
‫‫למען האמת, זה היה אפילו יותר זמן. ‬
‫‫אולי פשוט אתחיל מהתחלה?‬
‫‫זה מקום טוב להתחיל בו. ‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫אף פעם לא עשיתי את זה, ‬ ‫‫אז אני לא ממש מכירה את החוקים. ‬
‫‫זה יעזור אם יהיו כמה חוקים?‬
‫‫סליחה?‬
‫‫זה משהו שאת מרגישה שאת צריכה?‬
‫‫ממש מוזר. ‬
‫‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬