"INDSE, AT ALT ER FORBUNDET MED ALT ANDET."
TILSKREVET LEONARDO DA VINCI
Myldretid.
Det findes i hele verden.
Du skal hen til din destination hurtigst muligt.
I vores travle verden
er naturen blevet forvist til skyggerne.
Men her i Nepal vil sidegaderne kun få dig et stykke af vejen.
Så når du tvinges til at tage hovedvejen,
kan du enten sidde fast i trafikken
eller skabe din egen vej.
Denne trodsige pendler gør det, hans slags altid har gjort...
Han er på den natlige rejse mellem steder med mad.
Og hvis savannen i dag er en forstad,
vil det ikke stoppe ham.
Over for vores skøre verden søger naturen at finde en vej igennem.
Og dermed væver hver af disse stålfaste næsehorn
sin egen lille tråd til et stort livsspind.
Et levende netværk, der spænder sig over hele verden.
Det forbinder alle levende væsner.
Og nu vil vi for første gang afsløre hvordan.
Fra de tætteste skove...
...til de dybeste verdenshave.
De vildeste himler...
...til varme ørkener.
Dette skjulte netværk forbinder livets vidundere
med vores planets store kræfter,
så hele vores verden holdes i live.
Selv når vi forstyrrer de vigtige forbindelser...
...kæmper naturen videre.
Dette er den fantastiske, ufortalte historie om den mægtigste kraft på jorden.
Selve livet.
Lås dens hemmeligheder op
os se, hvordan der kan være en lysere fremtid for os alle...
...på vores forbundne levende verden.
VORES LEVENDE VERDEN
NATURENS FANTASTISKE NETVÆRK
Du kan samle en tråd af naturens netværk op,
hvor end du kigger,
selv i det frosne nords vildmark.
FORTALT AF CATE BLANCHETT
Måske ved hun det ikke,
men det nyfødte rensdyr har en vigtig rolle at spille.
Hun skal bare overleve længe nok til at spille den.
Et meget stærkt bånd til moren vil hjælpe.
Men først skal hun mestre sit vigtigste overlevelsesredskab.
Sine ben.
Hun er den fødte atlet.
Fart, udholdenhed, hun har det hele.
Eller det får hun, når hun kan gå godt.
Indtil da er det sikreste sted for en sprinter in spe
under morens fødder.
For en ørn holder øje
og venter på, hun kommer på afveje.
Mor beskytter hende nu.
Men jo før, hun får de ben i gang, jo bedre chance har hun.
Kalven finder sikkerhed i flokken.
Og sammen har disse dyr en indvirkning,
der kan mærkes langt ud over Arktis.
Men kun hvis de holdes på tæerne.
Ulve.
Ude på sletterne
kan denne flok se faren nærme sig og gøre det, de blev født til at gøre.
I det åbne kan de ramme topfarten.
Men blandt træerne sinker dyb sne dem.
Heldigvis for dem er det endnu hårdere for kortere ben.
I det åbne er der bedre fodfæste.
Og den nervøse flok kan igen holde godt øje med forfølgerne.
Det er svært at overleve i Arktis, selv for en løber i verdensklasse.
Men denne uendelige dans mellem rovdyr og bytte
forbinder os alle i sidste ende.
Kalven og hendes flok græsser på krattet
og trimmer det,
så sneen kan lægge sig ubrudt.
Mens rovdyrene holder flokkene i gang,
som spreder græsningen vidt omkring.
Sammen er de med til at skabe et uafbrudt snedække,
som forvandler disse hvide sletter til et stort kosmisk spejl,
der kan reflektere op til 85 % af solens varme tilbage ud i rummet.
Arktis skal forblive frossent for at stabilisere vores klima,
så hele planeten bliver mere beboelig for os alle sammen.
Og dette forbløffende kølesystem
sætter gang i andre fysiske begivenheder,
der dykker dybt ned i vores have.
For lige ud for kysten er vandet iskoldt.
Iskrystaller stiger op til overfladen
og tvinger tættere havvand ned på havbunden,
og varmere overfladevand strømmer ind og erstatter det.
Det er starten på et gigantisk kredsløb.
En pumpe, der driver havstrømme ud på en tusind år lang rundtur,
som forbinder alle havene på jorden.
Der, hvor der er strømme,
er der liv.
Og det gælder især på et tropisk koralrev.
En fjerdedel af alle kendte havdyr lever på sådan et rev.
En milliard af os mennesker er afhængig af dem i forhold til mad,
levebrød og beskyttelse.
Selv her i strømmen omkring revet
gælder samme regler...
...for jægerne og de jagede.
Knebet er at være foran konkurrenten
på enhver mulig måde.
Disse blæksprutteæg blev gemt i stenen af deres mor.
Problemet er, at de snart bliver gennemsigtige.
Så de bittesmå embryoer må ikke bevæge sig, så de ikke bliver...
Nå. Der er altid en.
Han er på størrelse med en peanut, og denne fremmelige fyr
er allerede betaget af revet omkring ham.
Han lever kun et år,
så han virker fast besluttet på at lære mest muligt,
hurtigst muligt.
Men hans begejstring vækker opmærksomhed.
En sulten knælerreje med revets skarpeste øjne.
Han kan lide, når æggene er bløde i midten.
Men junior er allerede et skridt foran.
Nu ser du mig.
Nu gør du ikke.
Men ikke alle falder for det trick.
Epaulethajer kan mærke den elektriske strøm fra det næste måltid.
Og babyens hjertebanken larmer som en bilalarm.
I sidste øjeblik ved han på en eller anden måde,
at han skal tie.
Han holder vejret og bremser sine tre hjerter
for at forsvinde igen.
Den ivrige elev har nu brug for,
at en voksen lærer ham at fange aftensmaden.
Det får en fup-jæger til at briste.
Når han dimitterer fra æggeskolen, får han den bedste start i livet.
Nu vil han spise det, strømmene bringer med sig.
Små væsner, der svømmer ad vand-motorvejen
fra rev til rev.
De spreder nyt liv og nyt håb
for fremtiden for disse undervandsvidundere.
Fra et babyrensdyr, der driver havets hjertebanken
via et tropisk rev,
forbinder netværket af havstrømme begge poler,
idet det fortsætter helt til Antarktis.
Frosttemperaturer oplader havets puls
og pumper havvand nordpå igen...
...hvor de stærkeste havstrømme forynger livet...
...steder, du mindst forventer det.
Når der er tørke i Afrikas Kalahari-ørken,
kæmper alle for at slå varmen.
Men selv her
kan naturens netværk sørge for de ting, livet skal bruge for at blomstre.
Fordi hundreder af kilometer borte
mødes en iskold atlantisk strøm og varm ørkenluft.
Tæt tåge blæser ind i landet.
Tordenskyer samler sig over højlandet,
hvor de udfører naturens helt egen alkymi.
Hvert lyn er så kraftfuldt...
...at det spalter molekyler i luften
og skaber nitrater,
en flydende gødning, der er afgørende for væksten af alle jordens planter.
Disse næringsstoffer regner ned og flyder sydpå...
...og krydser det sydlige Afrika...
...indtil de strømmer ud i Okavangodeltaet...
...og forvandler den udtørrede Kalahari til en af naturens største oaser...
...som udløser en eksplosion af ny vækst i den engang så golde ørken.
En forbindelse til et fjernt hav giver vandet...
...men de lokale skal skabe et nabolag, hvor alle kan nyde godt af det.
Tunge ingeniører møver sig igennem vegetationen...
...og skaber netværk af flydende kanaler,
der forbinder bassiner og vandhuller,
så det rige vand spredes længere omkring.
Så ingen går glip af det.
Og for denne familie af fritidselskende flodheste
er det poolparty-sæson.
De må vælge det bedste badested i området.
Men far kan ikke slappe helt af.
Det bliver ikke nemt at holde fast i poolen og hans harem af ynglende hunner.
Begge ting er eftertragtede for unge tyre, der vil starte familie.
For faren
er denne indtrænger lige så velkommen som et plaster i et spabad.
Far beder ham trække sig.
Det bliver udmattende at kæmpe mod en rival på to ton.
Det kan også være dødeligt.
Men træder hannen ned i hans hul,
er fars valg enkelt. Han kan miste familien
eller slås.
Måske skal far jage flere udfordrere væk, før sæsonen er slut.
Men lige nu skal sejren fejres.
Ja. Jeg kan stadig.
Al den bevægelse og kamp forlænger festsæsonen.
Det rører vandet og forhindrer, at bassinerne stagnerer.
Så selv da oversvømmelsen aftager,
er de andre landskabsingeniører
sikre på, at vand med flodhestesmag er sikkert at drikke.
Blot få måneder senere
forsvinder flodens rigdomme.
Og bulldozerne får den mad, der er tilbage...
...ned på jorden.
Med selv denne nedrivningsmiddag
udløser en kædereaktion,
som sender krusninger langt væk fra ørkenen...
...ved at bane vejen for et andet naturfænomen.
Ild.
Dødt træ nærer skovbrande, der forynger savannen.
Og i disse flammer begynder der en ny tråd i det store livsspind...
...med et led, der forbinder kontinenter.
Idet krattet og jorden brænder,
frigives mikroskopiske næringsstoffer fra jorden.
De stiger op med røgen...
...og møder skyerne.
Højt oppe i atmosfæren farer skyer af fosfor
afsted gennem vindstrømme og vejrsystemer.
Gødning, der transporteres på tværs af Atlanterhavet
til Sydamerikas himmel...
...hvor dens magi regner ned
over den mægtige Amazonas regnskov.
Utroligt nok stammer halvdelen af den fosfor, der er her,
fra afrikanske brande...
...og giver en interkontinental livline
til de tre millioner arter, der kalder dette sted deres hjem.
Vi troede førhen, at den utrolige diversitet af liv her
udviklede sig på grund af stor konkurrence.
Men der er også en mere subtil og lige så stærk kraft på spil.
Samarbejde.
Det tårner op over alt, et elegant brasiliansk paranøddetræ.
Hun har vokset sig større her i over et århundrede.
Med en højde på næsten 50 meter er hun en af elitens grundpiller.
Hun er kommet til tops ved at være den ultimative skov-networker.
Hun tror på, hendes kontakter vil give alt, hun skal bruge.
Gule blomster fyldt med nektar signalerer, at hun er klar til at formere sig.
Men hun er lidt kræsen.
Hun vil kun lukke VIP'er ind.
Meget vigtige bestøvere, der måske besøgte et andet paranøddetræ.
Så hendes blomster har en beskyttende hætte.
Der skal en med lidt mere tyngde til at hægte denne dør af.
Forbløffende nok har dette træ så gode forbindelser,
at hun kan outsource arbejdet med at finde sådan et eksklusivt væsen
til en personlig assistent.
En nærliggende orkidé,
der gerne vil lokke sin egen bestøver nærmere.
Dens fængslende aroma er uimodståelig
for en duftekender.
Denne orkidébi mestrer parfumer.
Han arbejder på sin egen karakteristiske cologne
og må bare tilføje denne guddommelige duft til blandingen.
Han samler forsigtigt de fineste aromatiske olie med sine børster...
...og blander dem behændigt i sine punge.
Den perfekte blanding vil gøre ham mere eftertragtet hos beundrere.
Så den skal være helt perfekt.
Måske en smule mere.
Men denne parfumerede perfektionist hjælper ikke paranøddetræet.
Det gør den, han tiltrækker.
Skovluften er nu beruset med forførende dufte,
og større, stærkere hunbier begynder at summe omkring.
Og det er disse sværvægtere, som paranøddetræet
har ventet på at få hen.
Hunbier har styrken til at lukke hætten op...
...og levere pollenet, træet skal bruge til at reproducere.
Træets beherskelse af skovens netværk har båret frugt.
Men næste år er hendes eksklusive blomster blevet til en frugt,
der er endnu sværere at bryde ind i.
Ikke engang et fald på 30 meter
kan slå frøene løs fra deres hårde skal.
Kun en pengeskabsekspert kan bryde ind i den.
Men dette ædle træ har endda kontakter i skov-underverdenen.
Mistænkt nummer et,
den letfingrede aguti.
Denne gnaver er den eneste med de rette redskaber
til at åbne boksen.
Og når det gælder nødderne indeni, må han bare have dem alle.
Er der rester, opmagasinerer han dem i små lagre i skoven.
Så han kan nyde dem senere.
Men denne skovtyv har gemt så mange væk,
at han umuligt kan huske, hvor de alle er.
Og det er hans tabte frø, paranøddetræet har sat sin lid til.
Det virker måske dumdristigt at placere sin arv i hænderne på så broget en gruppe.
Men det er vidunderet ved naturens netværk.
De mærkværdige samarbejder fungerer virkelig.
Og de er så pålidelige, at hver eneste paranød
skabes på denne ekstraordinære måde.
Det er en afgrøde, der kun kan komme fra en sund, intakt regnskov.
Og der er især ét dyr,
der er afgørende for at holde hele skoven sund.
Et væsen, der styrer sit kongerige med en jernnæve af frygt.
Det gør han i hvert fald, når han er rullet ud af sengen.
En typisk teenager.
Denne unge jaguar bruger dagene på at sove
og af og til på at plyndre spisekammeret.
Hans snacks spænder fra toppen af træerne
og helt ned til under vandlinjen.
Men hans grænseløse appetit betyder, at overalt, han træder,
frembringer han ikke død, men liv.
Uden store katte som ham
kunne dette sted se meget anderledes ud.
Færre jægere ville betyde et boom af drøvtyggere,
som fortærer unge træer, før de kan modnes.
Efterhånden som ældre træer dør, erstatter færre yngre træer dem.
Sollyset strømmer ind gennem huller i trætoppene.
Den fugtige underskov tørrer ud,
og de, der er afhængige af fugtige betingelser, forsvinder.
Blomster visner.
Kolibrier sulter.
Der, hvor ingen store rovdyr er,
eksploderer antallet af bladskærermyrer gange 100,
og de er klar til at blotlægge skoven et blad ad gangen.
Er der ét manglende led,
begynder hele netværket at falde fra hinanden.
Men der, hvor jaguarer stadig jager, er de den lim, der binder
regnskovens komplekse spind sammen.
Og denne glubske teenager
vil endda forsøge noget, få andre jægere vil vove.
At kæmpe mod et andet stort rovdyr.
En kaiman...
...der venter på sit eget bytte.
En naiv jaguar er noget, hun kan håndtere.
Men hvem angriber hvem?
Det er et måltid, der kan mætte selv den mest sultne teenager.
Og det vil have en dybtgående effekt.
Fordi hans rester skal til at begive sig ud på deres egen rejse,
der vil afsløre den utrolige hemmelighed om,
hvordan skove i hele verden i virkeligheden fungerer.
Det rådnende kadaver frigiver en livstid af næringsstoffer,
som siver ned i skovbunden.
Og under jorden er der noget, der venter på at tage imod.
En mikroskopisk tråd absorberer næringsstofferne
og transporterer dem under træerne ovenover.
Det er blot ét filament i et stort levende netværk.
Myceliumvævet fra svampekolonier,
der spreder sig under hele regnskoven.
De bittesmå terminaler er forbundet med trærødder og bytter næringsstoffer
til gengæld for en del af træets egen mad.
Men det er mere end en forretningstransaktion.
I nogle skove forbinder underjordiske netværk deres træer
til ét stort træ-net.
Et smart system, der muliggør en gensidig strøm af vand og mad
fra den stærkeste til den svageste. Selv mellem arter.
Et ungt træ med intet sollys
kan komme sig helt med hjælp fra højere naboer.
Træerne kan endda bruge netværket til at kommunikere med hinanden.
En kollektiv bevidsthed, der kan advare om sygdom eller angreb,
så de kan forberede sig på svære tider.
Omfanget af planetens svampenetværk er forbløffende.
Blev de lagt på langs, ville de sprede sig ud over vores solsystem
og strække sig mere end halvvejs gennem vores galakse.
Men her på jorden samarbejder de med deres træer
og indfanger tre fjerdedele
af vores terrestriske kulstof sikkert under jorden.
Dette figentræ er flere hundrede år gammelt.
Et modertræ.
Mange unge træer er opvokset i hendes skygge.
Men nu er hendes liv ved at være slut.
Svampenetværket kan muliggøre én sidste uselvisk handling.
Hun giver sine sidste dyrebare næringsstoffer til fællesskabet.
En bedstemors døende ønske om at give sin skovfamilie den bedste chance.
Et andet træ vil tage hendes plads og fortsætte hendes varige rolle.
Takket være det store træ-nets vidundere.
I dag betragter nogle forskere skove
som en enkelt sammenhængende enhed...
...hvor planter, dyr og svampe alle samarbejder...
...som et samarbejdende, selvforsørgende samfund.
Indbegrebet af naturens fantastiske netværk.
I lyset af disse nylige opdagelser
er det slet ikke utænkeligt at se hele planeten
fungere på samme måde.
Hvor alt liv er forbundet.
Fra et hurtigt rensdyr til en triumferende flodhest.
Enhver handling har konsekvenser.
Fra et havs hjerteslag til et frodigt uvejr.
På en eller anden måde er naturen forbundet til alle vores liv.
Selv hvis den ikke går ned ad gaden.
Livets forbindelser strækker sig til alle verdenshjørner.
Men naturens netværk skal konstant være i bevægelse.
Det danser til vores levende planets rytme,
og det reagerer på selve tidens gang.
I en verden, der forandrer sig,
kan en mulighed altid gribes.
Men timing er altafgørende.
Tekster af: Niels M. R. Jensen